Справа №191/880/24
Провадження № 1-кп/191/76/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000027 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянка України, не одружена, яка має середню освіту, працює у ТОВ «Пельменна» продавцем, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла - не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

ОСОБА_3 31 січня 2024 року приблизно о 06 годині 20 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись поряд з домоволодінням ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час у неї виник прямий злочинний умисел на проникнення до житла чи іншого володіння особи, власником якого за документами є ОСОБА_4 .

У подальшому, того ж дня приблизно о 06 годині 25 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), з метою реалізації свого раптово виниклого прямого злочинного умислу, направлений на порушення недоторканості житла та іншого володіння, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи його настання, діючи умисно, всупереч волі законних володільців вказаного приватного домоволодіння, ОСОБА_3 , не маючи дозволу на вільний вхід до території, пройшла до огородженої території подвір`я, а саме через хвіртку, яка не була зачинена на замок, перебуваючи в цей час в присутності потерпілої ОСОБА_5 , яка намагалась перешкодити проникненню ОСОБА_3 до вказаного домоволодіння, однак ігноруючи це, з ОСОБА_3 проникла на територію вказаного подвір`я, тобто до іншого володіння законних власників.

Своїми діями ОСОБА_3 порушила гарантоване ст.30 Конституції України право громадян України ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на недоторканність їхнього домоволодіння.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому міститься клопотання про розгляд кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без його участі.

Згідно письмової заяви обвинуваченої ОСОБА_3 , складеної в присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному проступку, згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження (з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини) та згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. Добровільність вказаної заяви вона підтвердила.

Також до обвинувального акту долучені заяви потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачена беззаперечно визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють встановлені органом досудового розслідування обставини, суд вважає за можливе провести розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні в порядку ст.382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування за допомогою технічних засобів в порядку, визначеному ч. 4 ст. 107 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, неодружена, працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_3 , слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу, оскільки, на думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої та зможе запобігти вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Копію вироку негайно направити учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1