Номер провадження: 11-сс/813/871/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР у м. Миколаєві.

В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що 24.04.2024 року ОСОБА_8 звернулась до територіального відділу ДБР з дислокацією у м. Одесі по вул. Велика Арнаутська із заявою про скоєний громадянином ОСОБА_9 злочин за ознаками ч.1, 3, 4, ст.358 та ч.4 ст.191 КК України.

Вказував, що після подання вище зазначеної заяви від 24.04.2024 року жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як то передбачено ст.214 КПК України, та здійснення досудового розслідування слідчим органом не вчинялося, зазначена заява до теперішнього часу перебуває на розгляді.

Вважав, що відомості, викладені в заяві про кримінальне правопорушення повинні були негайно, але не пізніше 24 год. після подання заяви вноситись до ЄРДР.

Посилаючись на викладене, просив слідчого суддю: зобов`язати уповноважених осіб територіального відділу ДБР з дислокацією у м. Одесі ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до ЄРДР відповідні відомості за поданою громадянкою ОСОБА_6 заявою від 24.04.2024 року про скоєне громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ч.1, 3, 4 ст.358 та ч.4 ст.191 КК України, про що надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР було відмовлено.

Прийняте рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що до скарги не було додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що вказана заява про вчинення кримінальних правопорушень була подана до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР у м. Миколаєві та була отримана адресатом.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб територіального відділу ДБР з дислокацією у м. Одесі ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до ЄРДР відповідні відомості за поданою громадянкою ОСОБА_6 заявою від 24.04.2024 року про вчиненні громадянином ОСОБА_9 кримінальні правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ч.1, 3, 4 ст.358 та ч.4 ст.191 КК України, про що надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що копію оскаржуваної ухвали отримав лише 17.05.2024 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала ґрунтується на припущеннях та була винесена з грубим порушенням вимог статей 2, 7, 9 КПК України.

24 квітня 2024 року громадянка ОСОБА_8 звернулась до територіального відділу ДБР з дислокацією у АДРЕСА_1 , із заявою про вчинені кримінальні правопорушенні і її заява була прийнята працівником канцелярії ОСОБА_10 , про що остання розписалась на копії примірника заяви заявниці.

У судове засідання апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без участі сторін та просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на вимоги ч.3 ст.306 та ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 за відсутності учасників апеляційного розгляду.

Статтею 129 Конституції України та ст.24 КПК України гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

В матеріалах провадження міститься розписка адвоката ОСОБА_7 про те, що копію оскаржуваної ухвали він отримав 17.05.2024 року (а.с. 18).

Апеляційна скарга на вказану ухвалу була зареєстрована в канцелярії Одеського апеляційного суду у той же день, 17.05.2025 року, тобто була подана адвокатом в межах 5-ти денного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 щодо незаконності ухвали слідчого судді, апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Відповідно до п. 1.8 Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом генерального прокурора України від 06.04.2016 року № 139: Реєстраторами Реєстру є:прокурори, у тому числі керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно п. 2.3 Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» внесення відомостей здійснюється шляхом фіксації Реєстратором інформації в Реєстрі та вибору даних у довідниках для заповнення документів первинного обліку про кримінальне правопорушення за формою, наведеною у додатку 1 до цього Положення.

Таким чином, право на внесення відомостей про кримінальне правопорушення, що повідомляється заявником, належить Реєстраторам Єдиного реєстру досудових розслідувань, так само як і визначення обсягу та вибору кваліфікуючих ознак та даних, які необхідно внести відповідно до вимог Реєстру на підставі заяви повідомлення про кримінальне правопорушення, фабули та правової кваліфікації.

З оскарженої ухвали та матеріалів судової справи вбачається, що 03.05.2024 року адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що 24.04.2024 року ОСОБА_8 звернулась до територіального відділу ДБР з дислокацією у м.Одесі по вул. Велика Арнаутська із заявою про скоєний громадянином ОСОБА_9 злочин за ознаками ч.1, 3, 4 ст.358 та ч.4 ст.191 КК України.

Вказував, що після подання вище зазначеної заяви від 24.04.2024 року жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як передбачено ст.214 КПК України, та здійснення досудового розслідування слідчим органом не вчинялося, зазначена заява до теперішнього часу перебуває на розгляді, а викладені в заяві про кримінальне правопорушення повинні були негайно, але не пізніше 24 год. після подання заяви вноситись до ЄРДР.

Посилаючись на викладене, просив слідчого суддю: зобов`язати уповноважених осіб територіального відділу ДБР з дислокацією у м. Одесі ТУ ДБР у м.Миколаєві внести до ЄРДР відповідні відомості за поданою громадянкою ОСОБА_6 заявою від 24.04.2024 року про скоєне громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ч.1, 3, 4 ст.358 та ч.4 ст.191 КК України, про що надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що представник заявника у судове засідання місцевого суду для розгляду скарги на бездіяльність слідчого не з`явився, додаткових пояснень щодо тверджень, викладених в її заявах слідчому судді не надавав.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в межах доводів щодо певних обставин, які відображені у скарзі представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , повно і об`єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку стосовно того, що адвокатом ОСОБА_7 не надано доказів того, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Одесі дійсно було отримано заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, для можливості встановлення чи спростування наявності підстав стверджувати про бездіяльність уповноважених осіб саме вказаного слідчого підрозділу правоохоронного органу, також з її змісту не зрозуміло від якої вона дати та де і ким була прийнята.

Інших документів, кріс самої заяви, на підтвердження вищевказаних обставин, матеріали скарги не містять.

За наведених обставин, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, апеляційним судом встановлено, що доводи адвоката ОСОБА_7 про існування факту незаконної бездіяльності слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві є необґрунтованими та безпідставними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 214, 309, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити представнику заявника ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року про відмову в задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4