Справа № 567/941/24 .
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 м. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю слідчої ОСОБА_3

володільця майна ОСОБА_4

розглянувши внесене у кримінальному провадженні №0000130 від 17.05.2024 за ч.1 ст.246 КК України клопотання слідчої ОСОБА_3 погоджене прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна

встановила:

слідча звернулася до суду із клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на деревину дров`яну непромислового виробництва породи сосна, загальною кубомасою близько 10м3, автомобіль марки ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000130 від 17.05.2024 за ч.1 ст.246 КК України.

Зазначає, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучену в ході огляду лісопродукцію, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що дане майно є речовими доказами та доказами кримінального правопорушення, а тому наявна необхідність у запобіганні його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення чи передачі стороннім особам.

В судовому засіданні слідча клопотання підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому та просить його задовольнити.

Володілець автомобіля в судовому засіданні заперечив проти накладення арешту на його автомобіль, зазначивши, що він здійснював перевезення деревини на прохання знайомої за наявними в неї ТНТ, про що і повідомив працівників поліції.

Заслухавши пояснення слідчого, володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000130 від 17.05.2024 за ч.1 ст.246 КК України.

Підставою до внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 16.05.2024 до ВП №3 Рівненського РУП надійшов рапорт о/у СКП ОСОБА_6 про те, що 16.05.2024 близько 13 год. в лісовому масиві між с.Болотківці та с.Новомалин було виявлено автомобіль марки ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , жителя с.Болотківці Острозької МТГ, який перевозив лісопродукцію породи сосна об`ємом близько 10м3,без відповідних дозвільних документів.

За протоколом огляду від 16.05.2024 в ході огляду автомобіля марки ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , житель с.Болотківці Острозької МТГ, а саме у багажному відділенні транспортного засобу було виявлено лісопродукцію породи сосна у вигляді колодок дерева довжиною 1м, різного діаметру, загальним об`ємом близько 10м3. ОСОБА_7 пояснив, що 16.05.2024 його попросила знайома ОСОБА_8 , щоб він на власному авто марки ЗИЛ 131 перевіз деревину паливну із с.Болотківці до Новомалинського ліцею Острозької міської ради, що у АДРЕСА_1 . На момент зупинки ОСОБА_4 надав працівникам поліції видаткову накладну № 46 від 16.05.2024, та товаро-транспортну накладну Р46, де постачальником (вантажовідпраником) зазначений ФОП ОСОБА_9 , а покупцем (вантажоотримувачем) зазначено ФОП ОСОБА_10 . За результатами огляду транспортний засіб марки ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 , та колоди дерев породи сосна було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Оскільки вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження має важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є доказом кримінального правопорушення, відповідає критеріям ст.98, 167 КПК України та може бути підтвердженням вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, то наявні достатні підстави для накладення на нього арешту.

Водночас, згідно постанови слідчої від 17.05.2024, вказане майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Накладення арешту на деревину має істотне значення у даному кримінальному провадженні, оскільки це майно є речовими доказами та може бути підтвердженням вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В судовому засіданні не доведено, що арешт вилученого транспортного засобу має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (у справах "Бакланов проти РФ", "Фрізен проти РФ"), судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

В клопотанні про арешт майна та в судовому засіданні слідча не навела переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування арешту транспортного засобу, стосовно якого будь-які процесуальні дії не проводяться, і який використовується ОСОБА_4 для забезпечення власних потреб.

За таких обставин транспортний засіб марки ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає поверненню володільцю, оскільки слідчою не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на деревину дров`яну непромислового виробництва породи сосна, загальною кубомасою близько 10м3 у виді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування цим майном до скасування його арешту у встановленому законом порядку.

Покласти на слідчого обов`язок забезпечити зберігання арештованого майна згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012.

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити та повернути його володільцю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1