Справа № 346/190/24
Провадження № 1-кп/346/383/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/383/24, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08.11.2023 року за № 0001026 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні нікого не має, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_4 , вчиненому в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

01.11.2023 року о 17:38 год. обвинувачений, перебуваючи в приміщенні магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, введеного із 05:30 год. 24.02.2024 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовженого 18.08.2023 року строком на 90 діб, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно вчинив крадіжку грошових коштів із каси закладу в сумі 6 700 грн., які належали фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , що здійснює підприємницьку діяльність у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за вищевказаною адресою. Після цього, обвинувачений місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_4 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду надав показання, що в листопаді 2023 року (точної дати не пам`ятає) зайшов як відвідувач в приміщення магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , до колеги, який там працював. Скориставшись відсутністю останнього, а про наявність інших сторонніх осіб не пригадує, викрав з каси останнього, зайшовши за прилавок, грошові кошти, які не перераховував у магазині, з їх розміром в сумі 6 700 грн., що зазначений в обвинувальному акті, погоджується, з якими вийшов за межі магазину після завершення його роботи біля 22:00 год. разом з його працівниками. Через кілька днів продавець магазину (його товариш) ОСОБА_7 надіслав йому у застосунок «Viber» відео вчинення крадіжки, а також повідомлення, що виявив відсутність коштів. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, має намір відшкодувати потерпілому спричинену шкоду. Цивільний позов потерпілого визнає повністю, а саме майнову шкоду в сумі 6 700 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. Послугами захисника під час розгляду кримінального провадження скористась не бажає.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який підтвердив обставини вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення та пояснив, що впродовж двох років займається підприємницькою діяльністю, орендуючи вищевказане приміщення, та знайомий з обвинуваченим, який працював в одному із його закладів (магазині) продавцем, а також неодноразово перебував у магазині в АДРЕСА_2 . В листопаді 2023 року біля 19:00 год., перебуваючи в останньому обвинувачений, зайшов за прилавок та забрав із каси грошові кошти в сумі 6 700 грн. Через 3 дні після крадіжки, виявивши недостачу, переглянув камери відео спостереження, оголошення про яке також розміщене в приміщенні магазину, під час яких з`ясував причетність обвинуваченого до вчинення крадіжки. Незважаючи на обіцянки, викрадених коштів він не повернув. Потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, однак, бажає, щоб він повернув викрадені кошти. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, а саме просить стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду в сумі 6 700 грн., а також 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка надала показання, про те, що працює в потерпілого за цивільно-правовим договором як бухгалтер, який її викликав для проведення ревізії (інвентаризації) у зв`язку з виявленою недостачею грошових коштів, оскільки працівник (продавець) ОСОБА_9 запевняв, що коштів із каси не брав. За результатами перевірки нею складено відповідний акт звірки, дату якого не пригадує, в якому зафіксовано недостачу, а також переглянуто відеозаписи з камер відео спостереження, на яких зафіксовано причетність обвинуваченого, якого вона і раніше бачила, до крадіжки коштів;

-даними рапорту помічника чергового Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 08.11.2023 року, відповідно до якого вказаного дня надійшло повідомлення зі служби «102» ОСОБА_4 про те, що в магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , викрали з каси кошти в сумі 6 700 грн., є камери відео нагляду та встановлено, що ОСОБА_6 вчинив із каси закладу крадіжку вказаних грошових коштів (а.п. 43);

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.11.2023 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_4 вказав, що 01.11.2023 року близько 17:45 год. ОСОБА_6 шляхом вільного доступу вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 6 700 грн. з каси магазину «живого пива та морепродуктів» «BEERBANKA» (а.п. 44);

-даними договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2020 року та трудового договору між працівником і фізичною особою ОСОБА_6 від 19.07.2023 року, відповідно до яких ФОП ОСОБА_10 орендував в ОСОБА_11 приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , до якого ОСОБА_6 18.07.2023 року був прийнятий як працівник на роботу (а.п.57-67);

- даними договору оренди нерухомого майна від 01.09.2023 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 орендує вищевказане приміщення в орендодавця ОСОБА_11 (а.п. 70-74);

- даними акту № 1 про результати інвентаризації наявних коштів від 02.11.2023 року, що зберігаються в магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , відповідно до якого за підсумками інвентаризації бухгалтером ОСОБА_8 (що працювала в ФОП ОСОБА_4 на підставі цивільно-правового договору № 1 (щодо надання послуг (робіт) від 01.09.2023 року) виявлено недостачу в сумі 6 700 грн. (а.п. 75-79);

-даними протоколу огляду місця події від 08.11.2023 року та фото таблицями до нього, згідно з якими огляд проводився в орендованому потерпілим магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , проведеного за участю цього потерпілого, під час якого оглянуто вказане приміщення, зокрема, зал, де розташована барна стійка із касою в магазині з різних ракурсів, а також обстановка в ньому, а також камера відео нагляду, спрямована на барну стійку (а.п. 87-96);

-даними протоколу огляду відеозапису від 10.11.2023 року та фото таблицями до нього (виготовлених скіншотів із екрану), відповідно до якого проведено огляд предмета (відеозапису з камери відео спостереження із вищевказаного приміщення за 01.11.2023 року, наданим потерпілим ОСОБА_12 ), на яких зображено як о 17:38:03 за барну стійку закладу заходить чоловік, зовні схожий ОСОБА_6 , який відчиняє касу (шухляду), в якій зберігаються грошові кошти, дістає їх із каси, та, відходячи від неї, ставить грошові кошти, викрадені із каси, у задню кишеню штанів (а.п. 80-84);

- даними скріншоту з мобільного телефону переписки між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим щодо повернення викрадених грошових коштів, згідно з яким останній повідомив потерпілого що до тижня гроші поставить в касу (а.п. 85).

Від допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 прокурор відмовився, а також відмовились учасники від перегляду в судовому засіданні відеозапису за 01.11.2023 року з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , із фіксацією викрадення грошових коштів із каси (а.п. 84), при цьому обвинувачений підтвердив його присутність на фото скріншотів з екрану щодо цього відеозапису, а також здійснення ним переписки із потерпілим щодо наміру повернення викрадених коштів.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; вирішити питання про долю речових доказів.

Представник потерпілого погодився із запропонованим прокурором видом покарання та не заперечив щодо застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Цивільний позов підтримав.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 100); на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 98, 99), однак, характеризується за місцем проживання із задовільної сторони (а.п. 101).

Суд також враховує досудову доповідь Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 01.03.2024 року, про те, що, беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вказаний орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків, передбачених п. 2, п.4 ч. 3 ст. 76 КК України (а.п. 37-41).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Згідно з ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, тобто у виді позбавлення волі на мінімальний строк, та враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком іспитовим строком, наближеним до максимального строку, враховуючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому вказаного покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого суд виходить з наступного.

Виходячи із змісту ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу. Зокрема, ч. 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого спричинено майнову шкоду потерпілому в сумі 6 700 грн., що випливає з встановлених у суді обставин кримінального провадження.

Отже, цивільний позов потерпілого про відшкодування майнової шкоди, а також витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. підлягає повному задоволенню, які підтверджені належними і допустимими доказами, а саме відповідними договором, ордером, квитанцією, актом приймання-передачі наданих послуг (а.п. 17-21), оскільки він повністю визнається обвинуваченим.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 (шість тисяч сімсот) гривень відшкодування майнової шкоди та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Питання про речові докази вирішити таким чином:

- компакт диск DVD-R 16 х 4.7 GB 120 MIN №21F21082705:01 із відеозаписом за 01.11.2023 року з фіксацією вчинення крадіжки грошових коштів ОСОБА_6 із каси магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- аркуш зі скриншотом з мобільного телефону ОСОБА_4 з перепискою з ОСОБА_6 щодо повернення викрадених грошових коштів, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1