Справа № 697/517/24
Провадження № 1-кс/697/102/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2024 року м. Канів

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за матеріалами кримінального провадження № 0000092 від 11.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з погодженим прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано наступним.

У слідчому відділенні відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000092 від 11.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Так, установлено, що ОСОБА_5 , 11.03.2024 близько 17 год. 00 хв., достовірно знаючи що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024з 14.02.2024 строком на 90 діб, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та невстановленими в ході слідства особами, групою осіб, діючи з єдиним умислом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, на автомобілі марки «ВАЗ» модель «211040», реєстраційний номер під керуванням ОСОБА_7 НОМЕР_1 , приїхали до м. Канева, Черкаського району, Черкаської області.

Цього ж дня, близько 17.00 години, невстановлена в ході досудового слідства особа, зателефонувала на стаціонарний телефон потерпілої ОСОБА_9 , представившись її донькою, що проживає у Франції, яка повідомила, що їй необхідні грошові кошти, які потрібно передати невідомому чоловікові, який знаходиться біля вхідних дверей її квартири.

Після чого, невстановлена особа за допомогою телефону повідомила ОСОБА_5 адресу потерпілої, неправдиві відомості, повідомлені потерпілій ОСОБА_9 та суму коштів та яку вона мала віддати. У свою чергу ОСОБА_5 передав отримані ним від невстановленої особи відомості ОСОБА_8 , який у подальшому прийшов до квартири ОСОБА_9 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де останній, увів в оману потерпілу ОСОБА_9 , шляхом повідомлення останній неправдивих відомостей про те, що грошові кошти в сумі 20000 доларів США, передасть її доньці ОСОБА_10 , яка перебуває за межами України, уведена в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_8 , потерпіла добровільно передала останньому грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно з курсом валют, встановлених Національним банком України станом на 11.03.2024, складав38, 1410 грн. за 1 долар США, тобто 762 082 грн., які належали ОСОБА_9 , таким чином ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами потерпілої на вищезазначену суму, що у 504 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та відповідно до примітки 3 до статті 185 КК України визнається великими розмірами.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.

11.03.2024 о 19 год. 15 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

12.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 показав, що близько двох неділь тому до нього зателефонував чоловік по імені ОСОБА_11 і сказав, що він від ОСОБА_12 по кличкі « ОСОБА_13 », його давнього знайомого, якого не бачив близько семи років та сказав, що йому потрібна буде допомога, щоб придбав собі новий стартовий пакет і даний номер скинув йому, так і зробив і придбав сім карту оператора МТС, вставив її в кнопочний телефон і повідомив даний номер ОСОБА_11 . У вечірній час до нього зателефонував невідомий номер та чоловік представився ОСОБА_11 і сказав що він з м. Запоріжжя та йому буде потрібна допомога, за яку він заплатить грошові кошти. Потрібно буде поїхати в місто, яке він скаже та забрати грошові кошти, на що згодився. Перший раз він зателефонував близько неділі тому, щоб поїхав до м. Черкаси. 28.02.2024 разом зі своїми знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на автомобілі марки ВАЗ 2110 чорного кольору, яке належить ОСОБА_16 з м. Олександрія Кіровоградської області поїхали до м. Черкаси, де знайшов через оголошення квартиру в якій проживали. 29.02.2024 до нього зателефонував ОСОБА_11 та повідомив адресу куди потрібно їхати, але не поїхав, так як в нього боліло коліно, а на даний адрес поїхав ОСОБА_17 з ОСОБА_7 на таксі. Потім розповів ОСОБА_18 , що він пішов на вказаний адрес та забрав у жінки 53 000 тис. грн. Ці кошти через термінал перерахував на номер карти, яку диктував по телефону ОСОБА_11 . Із цієї суми ми собі нічого не взяли так-як ОСОБА_11 сказав що пізніше розрахується. 01.03. або 02.03.2024 втрьох по власних справах поїхали до м. Біла Церква, зателефонував, сказав, щоб їхали в м. Фастів 03.03.2024. Там на адреса не їздили та грошові кошти ніхто не передавав. 04.03.2024 ОСОБА_11 зателефонував та сказав, щоб їхали в м. Житомир. Знаходилися в даному місті до 10.03.2024, але там також ніхто грошових коштів не передавав та на адреси не їздили. 10.03.2024 зателефонував ОСОБА_11 та сказав, щоб їхали до м. Черкаси і близько 20:00 год. приїхали в дане місто, знайшли квартиру через інтернет, в якій переночували. 11.03.2024 зателефонував ОСОБА_11 в обідній час та сказав їхати в м. Канів. По приїзду набрав ОСОБА_11 , повідомив, що приїхали. Сказав чекати, так як людина яка повинна передати кошти зараз зайнята, а тому їздили по місту. Близько 16:00 год. зателефонував ОСОБА_11 та сказав адресу куди потрібно під`їхати, це була багатоповерхівка. ОСОБА_19 взяв телефон та вийшов з машини і пішов, його не було близько 10 хв., потім він повернувся у автомобіль, дав телефон сказав, що телефонує ОСОБА_11 . Він сказав, щоб перерахували кошти, там повинно бути 20 000 тисяч доларів США і відразу їхали в м. Харків. Почали рух та по дорозі рахували грошові кошти, але при виїзді з м. Канів їх затримали працівники поліції.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 від 11.03.2024, даними протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 від 11.03.2024, даними протоколу обшуку від 11.03.2024, даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2024, даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 , даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також є:

1) підозрюваному ОСОБА_5 повних 30 роки, має задовільний стан здоров`я, не має постійного місця роботи, та місця проживання, відсутні міцні соціальні зв`язки, а саме не одружений та не має на утриманні дітей та інших членів родини.

2) тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років;

Вказані фактори дають змогу безперешкодно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вищевказане свідчить про можливість вчинити інші кримінальні правопорушення та фактично унеможливлює здійснення за нею контролю з боку слідчого, прокурора чи суду, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи;

- незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки остання дає підтверджуючі покази про те, що ОСОБА_5 вчинив даний умисний злочин, таким чином, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він матиме реальну можливість незаконно впливати на неї, в тому числі шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень;

- вчинити інші кримінальні правопорушення метою незаконного впливу на потерпілу у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання з підстав заявлених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання.

Підозрюваний просить відмовити у застосуванні до нього запобіжного засобу тримання під вартою, а застосувати домашній арешт цілодобово за місцем його реєстрації, жалкує, що так вчинив, потерпілу не знає і не бачив, але хоче вибачитись.

Захисник підозрюваного просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, врахувати, що її підзахисний вину визнав, щиро кається, раніше не судимий, позитивно характеризується як за місцем колишньої служби, так і за місцем проживання. Ризики не доведені, влив на свідків, потерпілих виключається, оскільки він проживає в іншій області в м. Олександрія. Застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтованим, не доведено, що менш суворі запобіжні заходи, зокрема і цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.

Згідно зі змістом ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п.9 ч.2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

У ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Із досліджених доказів, які містяться в матеріалах клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, характеризується позитивно.

З огляду на докази, надані стороною обвинувачення, зокрема: протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 11.03.2024, протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 від 11.03.2024, протокол обшуку від 11.03.2024, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2024, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 та інші матеріалами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, обгрунтована.

Також суд дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, власної сім`ї він не має, місцем вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є місце, яке знаходиться поза межами області його місця проживання та реєстрації. У зв`язку з цим, ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та вчинити інші кримінальні правопорушення , є реальними та доведеними.

Разом з тим стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки; буде переховуватися від органів слідства чи суду, зокрема ухилятиметься від явки до слідчого чи суду; чинитиме тиск чи інший незаконний вплив на свідків, потерпілих; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином або вчинить інше кримінальне правопорушення.

Надані стороною обвинувачення докази також не доводять обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки органами досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - відмовити.

Обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати помешкання за адресою: АДРЕСА_2 до 11.05.2024.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, окрім як під час участі у слідчих діях.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали - 2 місяці, тобто до 11.05.2024.

Виконання ухвали доручити Олександрійському районному відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору, слідчому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 14 березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1