Номер провадження по справі 1-кп/387/47/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2024 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ Київської області, зареєстрований та фактично проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, не одруженого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні "лейтенант", раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження :
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_4
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 . 16.09.2022 о 14 годині 00 хвилин будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді командира 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 , який був визначений у Миколаївській області та незаконно перебував поза його межами. Свій час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби з 16.09.2022 до 12.01.2023 та повідомив про себе до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, надав показання, що він перебував на посаді командира взводу, однак ці обов`язки не виконував належним чином, так як не мав авторитету у своїх підлеглих бо не відповідав займаній посаді. Також його психологічний стан постійно погіршувався та керівництво делегувало нові обов`язки, які він не взмозі був виконати. У зв`язку із цим керівництво на нього чинило тиск, а тому він не витримав та 16.09.2022 залишив військову частину в районі смт Березнегувате. В подальшому поїхав у напрямку Житомирської області та повернувся до себе додому. 12 січня 2023 він зв`язався зі слідчим ТУ ДБР та повідомив про себе, а також з`явився до Територіального управління ДБР. Вину свою визнав повністю та у вчиненому розкаявся, а також бажав продовжувати службу на користь суспільству та народу.
Прокурор, захисник та обвинувачений просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. В судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи визнавальні показання обвинуваченого в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про наявність складу вчинення обвинуваченим злочину, а вина ОСОБА_3 у самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем, - доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч. 5 ст.407 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до тяжких, по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, щиро розкаявся та активно спряв у розкритті злочину, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а також бажання продовжувати службу в ЗСУ.
Обставини, що обтяжують покарання в межах висунутого обвинувачення, які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, військовослужбовець, активно сприяв розкриттю злочину, бажає продовжувати службу, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України застосувати ст. 69 КК України.
При цьому суд зазначає, що 27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).
Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405,407,408,429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Стаття 69 КК України (що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Отже суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
З урахуванням викладеного та позиції прокурора, захисника та обвинуваченого, які просили призначити покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, військовослужбовець, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, бажає продовжувати службу та може принести дієву користь державі та суспільству, його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 62 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні.
Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 17, 100, 124, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення злочину) та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 62 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 407 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з часу затримання з дня набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1