Справа №642/2631/24
Провадження №1-кс/642/1527/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2024 року м.Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001931, внесеному до ЄРДР від 29.03.2024 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 383 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.05.2024 ОСОБА_4 подано заяву про відвід слідчої Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що 12 січня 2024 року заявник звернувся до ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві із заявою про скоєння кримінальних правопорушень колишнім Головою Харківського обласного суду ОСОБА_5 . Однак, у лютому 2024 року отримав листа за підписом старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі слідчий ДБР) ОСОБА_6 , що у вказаній заяві остання не вбачається достатніх об`єктивних даних і на даний час відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Проте до заяви були додані документи які свідчили час, місце та спосіб вчинення злочину. Таким чином, слідчий ДБР вирішила не виконувати завдання кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та ігнорували вимоги статей 9, 10, 25 та 214 КПК України, які і є правовими підставами для внесення відомостей до ЄРДР.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.02.2024 скаргу ОСОБА_4 було задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві внести відомості за заявою останнього.

Згідно витягу з ЄРДР проводити досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 буде слідчий ОСОБА_3 , яка відмовлялася виконувати завдання кримінального провадження, що свідчить про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, а це є підставою для відводу слідчого.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду заяви повідомлявся належним чином, у своїй заяві клопотав про розгляд без його участі. Вимоги заяви підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній, прохав відвести слідчу ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0001931, внесеному до ЄРДР від 29.03.2024 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 383 КК України.

Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про розгляд даної заяви повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, статтею 77 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, які виключають можливість участі слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Положеннями ч. 2ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, визначених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, захиснику, представнику персоналу органу пробації, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового засідання може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відвід заявником заявлений на підставі п.3 ч.1 ст. 77 КПК України, що передбачає наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність. Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України» структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Слід зазначити, що слідчий суддя обмежений предметом розгляду заяви, де встановлює наявність або відсутність підстав для відводу слідчого. При цьому, слідчий суддя не може в рамках даного процесу оцінювати законність процесуальних рішень слідчого, таким правом наділений слідчий суддя при розгляді скарги у відповідності до ст.303 КПК України.

Крім того, у відповідності до п.17 ч.1 ст.3, ч.1 ст. 40 КПК України слідчий діє з боку обвинувачення та несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та є самостійним у своїй процесуальній діяльності, що закріплено ч.5 ст.40 КПК України.

Нормами ч.5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід має бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Обставини, на які посилається заявник, не є підставами для відводу слідчого та не свідчать про необ`єктивність, упередженість чи особисту зацікавленість слідчого при проведенні досудового розслідування.

Дослідивши матеріали додані до заяви, вбачається, що заявлений відвід фактично зводиться до позиції заявника з процесуальною бездіяльністю старшого слідчого в рамках відповідного кримінального провадження, і не може бути підставою для висновку про наявність підстав для відводу слідчого від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення, а доводи заявника зводяться до незгоди з ефективністю досудового розслідування в кримінальному провадженні.

В той же час неефективність здійснення досудового розслідування може бути підставою для відсторонення слідчого (групи слідчих) або зміни органу досудового розслідування у порядку, що передбачені ч.5 ст.36 КПК України або п.2 ч.2 ст.39 КПК України.

Отже, з огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що заявником не надано об`єктивних даних, які б вказували на особисту зацікавленість слідчого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001931, внесеному до ЄРДР від 29.03.2024 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 383 КК України - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 16.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1