Справа № 595/1254/23
Провадження № 1-кп/595/28/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участюпрокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ході розгляду кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 28 липня 2021 рокупро обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бариш Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження №0000193 від 28 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Прокурор Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання зазначила, що 27 липня 2021 року приблизно о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи по вулиці Зелена, неподалік житлового господарства в якому він проживає та житлового господарства, яке належить ОСОБА_6 , у с.Бариш Чортківського району Тернопільської області, відчуваючи особисту неприязнь до знайомого ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягають у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , розташувавшись від останнього на відстані витягнутої руки, в положенні стоячи один навпроти одного, тримаючи у руках гумову палку ОСОБА_5 наніс один удар даною палкою ОСОБА_6 в обличчя справа, саме в ділянку правого ока, чим спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у виді синця повік і крововилив у білову оболонку правого ока, яке за ступенем тяжкості належить до легких.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 схопив гумову палку, яку в цей час тримав у руках ОСОБА_5 та намагався її вирвати. Під час вчинення даних дій потерпілим, ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на земельне покриття потягнувши слідом за собою ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 піднялись із земельного покриття, та останній тримаючи у руках гумову палку, почав нею розмахувати у сторону ОСОБА_6 намагаючись нанести йому удари, ОСОБА_6 в цей час піднявши із земельного покриття дерев`яну палку також почав нею розмахувати у сторону ОСОБА_5 з метою недопущення нанесення останнім йому ударів. В цей момент до даних осіб підійшла особа, кримінальне провадження щодо якої виокремлено, яка вирвавши із рук ОСОБА_6 дерев`яну палку, з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс один удар дерев`яною палкою у ділянку голови, а саме правого вуха потерпілого, від якого ОСОБА_6 втратив рівновагу та присів на земельне покриття, отримавши при цьому тілесне ушкодження у виді синця скроневої ділянки волосистої частини голови справа, яке за ступенем тяжкості належать до легких.

Під час перебування ОСОБА_6 на землі в положенні сидячи, ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 знаходячись в положенні стоячи біля ОСОБА_6 наніс останньому один удар гумовою палкою по голові, від нанесеного удару ОСОБА_6 упав на земельне покриття лівою частиною тіла.

Коли ОСОБА_6 знаходився в положенні лежачи на лівому боці, закривши своє обличчя обома руками, ОСОБА_5 разом із особою, кримінальне провадження щодо якої виокремлено, продовжуючи реалізацію свого умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , знаходячись в положенні стоячи біля останнього, продовжив наносити йому удари гумовою палкою та ногами у ліву виличну ділянку, ділянку грудної клітки, задньої поверхні грудей справа, правих плеча і кисті, лівого плеча, задньо-бокової поверхні живота справа, правого стегна.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_5 разом із особою, кримінальне провадження щодо якої виокремлено, потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки у вигляді закритого перелому 6-го лівого ребра, що у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також по одному синцю лівої виличної ділянки, задньої поверхні грудей справа, правих плеча і кисті, лівого плеча, задньо-бокової поверхні живота справа, правового стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала з підстав, зазначених у ньому. Просила клопотання задовольнити з урахуванням вимог ч.6 ст.193 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив.

Подане прокурором клопотання відповідно до ч.6 ст.193 КПК України розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 , за участю його захисника.

Суд, заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали провадження, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед судом питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного, обвинуваченого клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку, передбаченому ч.6 ст.193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч.3 ст.187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний, обвинувачений знаходиться за межами України. Оскільки до підозрюваного, обвинуваченого не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного, обвинуваченого (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя, суд розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного, обвинуваченого від органу досудового розслідування або суду та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також, судом при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч.6 ст.193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного, обвинуваченого стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді, суду.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Так, при вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , в порядку ч.6 ст.193 КПК України, суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Разом з тим слід зазначити, що положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання суду належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На даному етапі судового провадження висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому суд приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_5 розуміючи, що всі докази сторони обвинувачення досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження №0000193 та йому загрожує міра покарання у виді реального позбавлення волі, адже санкція статті Кримінального кодексу України, яка інкримінується останньому передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тому страх перед вищевказаним покаранням зумовив намагання ОСОБА_5 уникнути його шляхом переховування від суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Суд погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Окрім того про наявність вказаного ризику свідчить і те, що вжитими на даний час заходами не вдалося встановити місцезнаходження ОСОБА_5 , що свідчить про те, що він переховується від суду.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч.6 ст.193, ч 2 ст.281 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2024 року ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17 серпня 2020 року, для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи на стадії судового розгляду.

Таким чином, розгляд судом клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення ухвали суду про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом того, що обвинувачений оголошений у

міжнародний розшук, є наявність у матеріалах кримінального провадження ухвали про оголошення розшуку особи.

Таким чином, постановлення судом ухвали про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук, на переконання суду, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук в розумінні вимог ч.6 ст.193 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 6 ст.193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, обвинуваченого після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч.6 ст.193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також суд при постановленні ухвали враховує положення абз.9 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню. Разом з тим, у зв`язку із оголошенням обвинуваченого у розшук, судове провадження відносно ОСОБА_5 підлягає зупиненню відповідно до ст.335 КПК України.

Керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 335, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бариш Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Кримінальне провадження № 0000193 від 28 липня 2021 рокупро обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - зупинити до розшуку обвинуваченого.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається судом після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1