Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/269/24
номер провадження 1-кс/695/584/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000051 від 19.01.2024 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № №0000051 від 19.01.2024 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 23.01.2024 року у справі № 695/269/24 (кримінальне провадження №0000051 від 19.01.2024 року, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України) ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області накладено арешт на мотоцикл синього кольору без розпізнавальних знаків, який на праві власності належить ОСОБА_4 . Зазначаючи, що подальше зберігання мотоцикла на відкритому майданчику Золотоніського РВП призведе до його пошкодження, а також враховуючи, що кримінальне провадження №0000051 закрите, заявник просив скасувати арешт на вищезазначений мотоцикл.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у письмовому клопотанні підстав.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, матеріали кримінального провадження № №0000051 від 19.01.2024 року за ч. 1 ст. 249 КК України не надав.

Слідчий суддя заслухавши доводи заявника та дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження в режимі таємниці слідства, встановив наступне.

Сектором дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051 від 19.01.2024 року року, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

23.01.2024 на підставі ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області накладено арешт на вилучений під час огляду місця події від 18.01.2024 року мотоцикл синього кольору без розпізнавальних знаків

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспорнтого засобу НОМЕР_1 мотоцикл синього кольору марки «КМЗ», модель «Днепр 11», номер рами НОМЕР_2 , реєстраційний номер « НОМЕР_3 » на праві власності належить ОСОБА_4 .

Як вбачається з відповіді старшого дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 на адвокатський запит від 10.05.2024 року № 7698/65-2024 кримінальне провадження №0000051 від 19.01.2024 року року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, мотоцикл синього кольору без розпізнавальних знаків, номер рами НОМЕР_2 , знаходиться на майданчику тимчасового тримання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно із ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Частина третя та четверта ст. 174 КПК України регулює порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесення ним постанови про закриття кримінального провадження.

На момент розгляду даного клопотання кримінальне провадження №0000051 від 19.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрите постановою дізнавача Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 24.02.2024 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального висновку чи закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.04.2024 року у справі № 554/2506/22, провадження № 51-4350кмо23 прийшла до наступного висновку щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч. 4 ст. 132 КПК:

«У разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України».

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Отже, у разі закриття кримінального провадження імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з тимчасово вилученим майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Слідчий суддя враховує, що на даний час власник транспортного засобу встановлений, кримінальне провадження № 000051 від 19.01.2024 року за ч. 1 ст. 149 КК закрите, транспортний засіб, який був вилучений та арештований, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, так як арешт майна припинив свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України. За таких обставин слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити. Керуючись ст. 132, ст. 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000051 від 19.01.2024 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя: ОСОБА_1