КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 лютого 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , з доповненнями до неї захисника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

за участі: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26 лютого 2024 року, одночасно визначено заставу в розмірі 160 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 429 440 000 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Від захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , надійшли доповнення до апеляційної скарги.

Захисники вважають оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначають про необґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 .

Зокрема, захисник ОСОБА_7 зауважує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується рядом доказів, зібраних слідчими ГСУ ДБР у кримінальному провадженні, яке їм не підслідне, а тому такі докази є недопустимими, оскільки зібрані неуповноваженим органом досудового розслідування.

Стверджує, що ОСОБА_6 ніколи не обіймав жодної з посад, щодо яких слідчі органів Державного бюро розслідувань уповноважені здійснювати досудове розслідування. Зазначає, що розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України, за підозрою ОСОБА_6 підслідне слідчим органів Національної поліції України.

Звертає увагу на те, що після застосування запобіжного заходу, 09 січня 2024 року підслідність у кримінальному провадженні визначено за слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, проте надалі досудове розслідування знову доручено слідчим Державного бюро розслідувань. Наголошує, що до цього протягом 18 днів слідчі Державного бюро розслідувань здійснювали досудове розслідування та збір доказів, повідомили про підозру, ініціювали застосування запобіжного заходу та обмеження інших прав ОСОБА_6 у непідслідному їм кримінальному провадженню.

На переконання захисників, стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим у клопотанні ризикам.

При цьому, захисник ОСОБА_7 зазначає, що у ОСОБА_6 серйозне онкологічне захворювання, яке має ризик рецидиву, у зв`язку чим він потребує постійного медичного нагляду та обстеження, що є неможливим в умовах тримання під вартою.

Вважає, що слідчим суддею не враховано репутацію та волонтерську діяльність ОСОБА_6 , який є одним із засновників та активним волонтером Благодійної організації «Благодійний фонд «HOPE UA», має ряд подяк та відзнак, що нівелює можливість вчинення ним ризиків.

Зазначає, що у зв`язку із затриманням ОСОБА_6 діяльність низки проектів Фонду поставлена під загрозу реалізації.

Вказує, що у ОСОБА_6 наявне постійне та незмінне протягом тривалого часу місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Він має постійне місце роботи, протягом останніх двох років обіймав посаду фінансового директора ТОВ «БОРИСЛАВТЕПЛО», де зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник. Також у ОСОБА_6 є дружина, з якою він перебуває у шлюбі протягом 30 років, двоє дітей та малолітня онука.

Стверджує, що ОСОБА_6 ніколи не намагався та не мав наміру знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, а характер інкримінованого йому злочину полягає у його закінченні, шляхом фіксації в процесі його вчинення, тобто з моменту затримання особи всі докази фактично зібрані. Зауважує, що з моменту затримання стороною обвинувачення не проведено жодних слідчих дій, про які повідомляв прокурор на обґрунтування необхідності тримання під вартою.

Зазначає, що з огляду на матеріали клопотання єдиним свідком у кримінальному провадженні є керівник відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 , а потерпілих взагалі немає. Звертає увагу на те, що ОСОБА_12 неодноразово допитаний як свідок та його показання зафіксовано у відповідних протоколах. При цьому, він не повідомляв про те, що ОСОБА_6 погрожує, шантажує або іншим чином вчиняє тиск на нього.

Вважає, що слідчим суддею не розглянуто можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зауваживши при цьому, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є не особливо тяжким, а тяжким.

На переконання захисника, застава у визначеному розмірі є незаконною та непомірною для ОСОБА_6 і його сім`ї, посилаючись на те, що у даній справі крайня межа розміру застави повинна становити 242 240 гривень.

Стверджує, що фінансовий стан ОСОБА_6 чи його дружини, навіть в сукупності, не надає можливості хоча б частково внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі. Сукупний дохід подружжя ОСОБА_13 за 2021 - 2023 роки склав 4 987 103 гривень, що становить лише 1% від визначеного розміру застави, без урахування щоденних побутових витрат. Також наголошує на тому, що на все майно родини ОСОБА_13 накладено арешт в рамках кримінального провадження.

Крім цього, вважає, що ухвалуслідчого судді постановлено з порушенням правил підсудності. Зазначає, що згідно з витягом з ЄРДР станом на 30 грудня 2023 року органом досудового розслідування у кримінальному провадженні значиться Центральний апарат Державного бюро розслідувань, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, та де проводились слідчі дії. Зазначає, що з огляду на те, що територіально вказана адреса відноситься до Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні підлягало розгляду слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 грудня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001135, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ст. 365 КК України.

29 грудня 2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

30 грудня 2023 року слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 186 290 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 500 002 360 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитаного підозрюваного, вислухано думку прокурорів та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також дані про його особу, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Зокрема, слідчий суддя, дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб. Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Таким чином, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Також слід враховувати, що повідомлення про підозру - це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування може перерости у твердження у вигляді обвинувального акту. Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, надавати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості та достатності, крім випадку їх очевидної недопустимості. Повнота та всебічність проведеного розслідування теж не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при дослідженні обґрунтованості підозри.

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, а тому відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є необґрунтованим. Більше того, характер та послідовність дій ОСОБА_6 , наведених у повідомленні про підозру, у сукупності з наданими до клопотання доказами, пов`язують його з інкримінованим злочином тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування та стверджувати, що такий злочин за викладених у клопотанні обставин станом на день його розгляду слідчим суддею міг мати місце.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які оцінено слідчим суддею в межах КПК України, наданих на даній стадії кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, можливості ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження.

Твердження в апеляційній скарзі щодо недопустимості доказів є передчасними,оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до ст. 89 КПК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження по суті. Крім цього, колегією суддів взято до уваги пояснення прокурора та надану ним в судовому засіданні копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року, якою матеріали клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 , направлено до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення підсудності Печерському районному суду м. Києва.

Посилання в апеляційній скарзі на дані, що характеризують особу підозрюваного, в тому числі на стан його здоров`я, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим і прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами провадження.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що інші менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Даних, на які посилається в апеляційній скарзі захисник і які б беззаперечно унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою матеріали судового провадження не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 160 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином гарантуватиме та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Усі інші обставини згідно з вимогами КПК України будуть встановлюватись і перевірятись під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України, а зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2023 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/59425/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_18

Провадження № 11-сс/824/1270/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України