СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про призначення справи до судового розгляду та продовження строку дії запобіжного заходу

22 травня 2024 року м.Снігурівка

справа №485/1075/24

провадження № 1-кп/485/115/24

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Снігурівка матеріали кримінального провадження №0000250 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Отрадне Березнегуватського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді старшого навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», раніше судимого вироком Апеляційного суду Херсонської області від 22.07.2002 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України в редакції до 2001 року, ч.3 ст.142, ст.93 п «А» КК України в редакції до 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією майна та 12.12.2011 умовно-достроково звільненого від відбування покарання; вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.09.2017 за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, та звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію 2016 року»,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України,

установив:

Суть питання, що вирішується

Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні, разом з ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 травня 2024 року, за якою постановлено кримінальне провадження направити до Снігурівського районного суду Миколаївської області, надійшов до Снігурівського районного суду Миколаївської області 13 травня 2024 року, ухвалою від 21 травня 2024 року було призначено підготовче судове засідання, у якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. 314-315 КПК України.

Крім того, 20 травня 2024 року прокурор звернулася з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого строком на 60 днів, без визначення розміру застави, посилаючись на те, що на теперішній час не зменшились ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 . Вважає, що продовжують існувати такі ризики як: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни показів на його користь; вчинити інше кримінальне правопорушення. Обставинами, що доводять наявність вказаних ризиків на її думку є те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, його вік, стан здоров`я та сімейний стан не перешкоджають триманню під вартою, неможливо застосувати до обвинуваченого інші, більш м`які запобіжні заходи, крім тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити справу до судового розгляду, підтримала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила суд його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

У підготовчому судовому засіданні захисник не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду, а також щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений у підготовчому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Встановлені обставини

З реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів долучених до клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України 24.02.2024. Слідчий суддя Центрального районного суду міста Миколаєва своєю ухвалою від 26.02.2024 застосував щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя Центрального районного суду міста Миколаєва своєю ухвалою від 19.04.2024 продовжив щодо ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.05.2024 включно.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, про продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Обвинувальний акт прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , що надійшов до суду 13 травня 2024 року, пред`явлений щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, відповідає вимогам КПК і не підлягає поверненню прокурору.

Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про коло осіб, які підлягають виклику до суду для допиту, дійшов висновку, що виклику підлягають учасники судового провадження.

Також, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі, то відповідно до ч.2 ст.3141 КПК підстави для складання досудової доповіді відсутні.

Що стосується запобіжного заходу

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується в силу наведених положень ч. 3 ст. 315 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує:

- можливість обвинуваченого переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, усвідомлюючи невідворотність покарання може вживати заходів до уникнення останнього, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочину загальні правила призначення покарання згідно Кримінального кодексу України виключається. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику суд бере до уваги той факт, що кримінальне провадження перебуває на початковому етапі та суду потрібно буде допитати ряд свідків для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. Врахуванню підлягає той факт, що свідками у кримінальному провадженні є близькі родичі та сусіди ОСОБА_6 , який у свою чергу, будучи на волі, може здійснювати на них тиск шляхом погроз фізичною розправою, знищенням чи пошкодженням їх майна. При оцінці існування цього ризику суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України);

- обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а саме вироком Апеляційного суду Херсонської області від 22.07.2002 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України в редакції до 2001 року, ч.3 ст.142, ст.93 п «А» КК України в редакції до 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією майна та 12.12.2011 умовно-достроково звільненого від відбування покарання; вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.09.2017 за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, та звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію 2016 року». Разом з тим, ОСОБА_6 є військовослужбовцем та на момент вчинення даного кримінального правопорушення вважався таким, що самовільно залишив місце служби. З урахуванням наведеного, суд вважає ризик доведеним.

При цьому на думку суду, прокурором не доведено, що на цій стадії судового розгляду (підготовче судове засідання) продовжують існувати такі ризики як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування вже завершено, а отже наведений ризик є безпідставним.

Таким чином, з урахуванням наведеного, особи обвинуваченого, наявність міцних соціальних зв`язків (одружений), не спростовують і не зменшують встановлені судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання на стадії досудового розслідування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на даному етапі провадження не зменшились.

При цьому, з урахуванням вказаних обставин, того що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого ст.115 КК України, суд відповідно п.2 ч.4 ст.183 КПК вважає недоцільним визначати ОСОБА_6 розмір застави.

Інших клопотань до суду не надходило.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 176-178,183,193,194,199,315,369,372 КПК України, суд

постановив:

Задовольнити клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 20 липня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Призначити судовий розгляд, який проводитиметься колегіально у складі трьох суддів, на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, в залі судових засідань Снігурівського районного суду Миколаївської області на 28 травня 2024 року о 11:30.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого, захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 .

Обвинуваченого ОСОБА_6 доставити з ДУ "Миколаївській слідчий ізолятор".

На ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 23 травня 2024 року о 10:00.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3