ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1863/24 Справа № 205/1658/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_7 , на вирок Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження, у межах розгляду якого до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочину, що відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Також зазначає про продовження існування ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини, та усвідомлює, що може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику, передбаченого ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити. Потерпіла клопотання підтримала, сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора і просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора та обговоривши його доводи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою, а згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, втім у даному випадку кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, підозра трансформувалась в обвинувачення, обґрунтованість якого на стадії судового розгляду не перевіряється, так як суд до видалення до нарадчої кімнати за результатами розгляду кримінального провадження не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Також апеляційний суд враховує, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу має оцінити докази вчинення обвинуваченим злочину, однак вважає, що не вправі робити висновки щодо обґрунтованості саме обвинувачення з огляду на те, що оцінка вагомості, достатності та допустимості доказів, наявних у матеріалах провадження, може бути надана лише в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ст. 89 КПК України).

Більш того, якщо суд під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу надасть оцінку доказам, то це викличе обґрунтований сумнів у можливості суду зберегти об`єктивність в подальшому при ухваленні рішення за результатами кримінального провадження.

А тому докази вчинення обвинуваченим злочину є одним з елементів, який може бути оцінений при вирішенні питання про обрання виду запобіжного заходу, однак з огляду на стадії судового провадження він не є визначальним.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд вважає доведеним наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, і, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, останній очевидно може спробувати уникнути суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями захисника, що тяжкість вчинених злочинів, у вчиненні яких підозрюється особа, та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою, а тим більше для автоматичного продовження такого строку.

В той же час, характер, тяжкість інкримінованих злочинів та суворість ймовірного покарання, як за національним законодавством (ст. 178 КПК України), так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику переховування особи від суду.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За встановлених обставин ризик переховування від суду, в тому числі і на тимчасово непідконтрольній українській владі території, збільшується.

Доходячи до висновку про продовження існування ризиків, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що обвинувачений може його вчинити і апеляційний суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином, судом встановлено продовження існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому стосовно обвинуваченого необхідно продовжити раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання доцільності продовження найсуворішого запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України, однак обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, наслідком якого стала смерть людини. Також суд враховує обставини злочину, описані в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, що в своїй сукупності свідчить, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення апеляційного перегляду як складової кримінального провадження, з урахуванням встановлення продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо обвинуваченого належить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до 11 серпня 2024 року без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4