Провадження № 1-кс/947/6930/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 заявника ОСОБА_3 розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2016 року у справі №520/345/16-к, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2016 року у справі №520/345/16-к.

В судовому засіданні заявник вказала, що 2016 році було накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000112 від 13.01.2016 року на кв. АДРЕСА_1 . В подальшому кримінальне провадження було закрито 17.03.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а тому просить скасувати арешт з майна.

Прокурор до суд не з`явився, направив заперечення проти задоволення клопотання.

Слідчий до суду не з`явився, направив матеріали кримінального провадження №0000112 від 13.01.2016 року для огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання заявнику слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчим була зазначена підстава, передбачена п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме необхідність збереження доказу, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2016 року у справі №520/345/16-к було накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 .

Накладаючи арешт майно, слідчий суддя виходив з того, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, а також те, що вилучені речі, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.

Слідчий суддя дослідивши матеріали кримінального провадження №0000112 від 13.01.2016 року вбачає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні клопотання слідчого про накладення арешту так і ухвала слідчого судді про накладення арешту. Не містять матеріали і документів щодо направлення ухвали для виконання або її отримання третіми особами.

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу (колишнього Першого протоколу) до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема, яке перебуває під арештом, але знаходиться у заявника, що означає, що заявник має право пов`язаного з правом власності, яке становить певну сукупність прав щодо володіння, користування та розпорядження.

Тлумачення положень ст. 1 Протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справи «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України:

«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції» від 22.09.1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, п. п. 49-62 від 10.05.2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73 Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п.50, Series AN 98)...».

З урахуванням викладеного, оскільки на даний час матеріали кримінального провадження взагалі не містять відомостей про накладення арешту, то його скасування в порядку КПК Україні наразі неможливе.

Крім того, згідно п.12 ч.9 ст.100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи викладене підстави для задоволення клопотання в судовому засіданні не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2016 року у справі №520/345/16-к - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1