ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

м. Київ

справа № 650/375/23

провадження № 51-7795км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції,на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Олександрівка Херсонської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України суд ухвалив звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України суд ухвалив покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання стосовно судових витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненому за таких обставин.

ОСОБА_7 11 лютого 2022 року близько 13:00, перебуваючи біля території домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом та корисливою метою, шляхом зловживання довірою свого товариша ОСОБА_8 , з метою незаконного збагачення попросив у ОСОБА_8 надати йому у тимчасове користування його мобільний телефон, що був у вжитку, марки «Sony Xperia», моделі J ST26i White, IMEI-ідентифікатор НОМЕР_1 , вартість якого становить 400 грн, під приводом тимчасового користування, без наміру повернути його потім власнику, маючи корисливий мотив на привласнення та обернення на свою користь телефону, яким далі ОСОБА_7 незаконно заволодів, чим заподіяв потерпілому матеріальні збитки на зазначену вище суму.

Херсонський апеляційний суд ухвалою від 07 листопада 2023 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив частково. Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 суд змінив у частині призначеного покарання. Постановив вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що апеляційний суд на підставі ч. 1 ст. 421 КПК України в цьому кримінальному провадженні повинен був ухвалити вирок, а не ухвалу, оскільки, на думку прокурора, відбулося погіршення становища обвинуваченого. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» та практику Верховного Суду.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.

За змістом положень ч. 1 указаної статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, натомість під час перегляду судових рішень виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

У статті 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У касаційній скарзі прокурор не оспорює висновків суду щодо доведеності винуватості, кваліфікації дій, розміру і виду покарання та можливості виправлення засудженого ОСОБА_7 без реального відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Положеннями частин 1, 3 ст. 75 КК України (у редакції, що діяла на час скоєння ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення), визначено, що якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

У такому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Поняття «кримінальне правопорушення» є більш широким ніж поняття «злочину», оскільки перше включає і «кримінальні проступки», і «злочини».

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України з метою забезпечення належної посткримінальної поведінки засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінально караних протиправних діянь законодавець у вказаній нормі використав визначення саме «кримінальне правопорушення».

Однак місцевий суд на вказане уваги не звернув та всупереч приписам ч. 3 ст. 75 КК України зазначив у вироку про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину, а не кримінального правопорушення, як визначено нормою закону.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами прокурора про те, що апеляційний суд, постановляючи рішення, допустив порушення кримінального процесуального закону, але воно не вплинуло на правильність судового рішення.

При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України ретельно перевірив доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, дав на них мотивовані відповіді. Зазначив, на яких підставах апеляційну скаргу прокурора задовольнив частково, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 змінив в частині призначеного покарання.

Ухвала апеляційного суду відповідає приписам статей 370, 419 КПК України.

Отже, з огляду на те, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, касаційна скарга прокурора ОСОБА_6 , який брав участь в розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3