Справа № 706/502/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка, кримінальне провадження №0000526 від 02.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Максимівка Уманського району Черкаської області, українця, громадянин України, який має середню освіту, одружений, працюючий, СТОВ «Маяк Агро», оператор машинного доїння, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22.03.2024 близько 17 год. 30 хв. перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України № 2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливого мотиву, з метою викрадення чужого майна, таємно викрав із гаманця, що належить його сестрі ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму, тим самим умисно позбавивши її вказаних коштів та можливості користуватись ними, тобто вчинивши діяння, що має ознаки економічного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Будучи допитаним, обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, детально розповівши про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, щиро кається в скоєному, просить суд суворо не карати, та запевняє про недопущення більше такого, проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не заперечує.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась подала до суду заяву в якій вказувала, що відносно обвинуваченого претензій ні морального, ні матеріального характеру не має, щодо міри покарання покладається на думку суду.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судом у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор та обвинувачений зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченої, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченої та підтверджують судові витрати.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При визначенні розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є його щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах..

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу ОСОБА_3 , який має постійне місце роботи, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебував, щиро покаявся у вчиненому, відсутність у нього судимостей, наявність обставини, що пом`якшує йому покарання та обтяжують, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкцій статей, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межу України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1