печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого Головного слідчого управління майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 ,про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000268 від 01.04.2024,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 ,про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000268 від 01.04.2024.

Обґрунтовуючи клопотання сторона обвинувачення зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 01.04.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України.

Досудовим розслідуванням у цьому провадженні встановлено, що станом на 2022 рік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його син - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його донька - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є засновниками та учасниками ТОВ «ДА4» () у рівних частинах, тобто власниками 25% статутного капіталу вказаного підприємства.

Також встановлено, що ТОВ «ДА4» () є власником 91 % статутного капіталу ТОВ «Нікмас Інжиніринг» (), до складу учасників якого також входять ТОВ «Нікмас Інжиніринг», будучи учасником з 1,5 % статутного капіталу, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи учасником з 5 % статутного капіталу, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучи учасником з 1,5 % статутного капіталу, та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , будучи учасником з 1 % статутного капіталу.

Крім того, ТОВ «Нікмас Інжиніринг» () було 100 % власником ТОВ «ТД Нікмас» (), СП ТОВ «Орелкомпресормаш» (РФ, м. Орел, ОДРН 289), ТОВ ТД «Орелкомпресормаш» (РФ, м. Орел, ОДРН 158), ТОВ «Гомелькомпресормаш» (РБ, м. Гомель, РН 490419472), а також є власником 89,5979 % статутного капіталу АТ «НВАД «ВНДІкомпресормаш» () та власником 94,0182 % статутного капіталу АТ «Полтавський турбомеханічний завод» ().

Разом з тим встановлено, що ТОВ «Нікмас Інжиніринг» (), СП ТОВ «Орелкомпресормаш» (РФ, м. Орел, ОДРН 289), ТОВ ТД «Орелкомпресормаш» (РФ, м. Орел, ОДРН 158), ТОВ «Гомелькомпресормаш» (РБ, м. Гомель, РН 490419472), АТ «НВАД «ВНДІкомпресормаш» (), АТ «Полтавський турбомеханічний завод» () входили та входять до складу концерну «НІКМАС» ().

Встановлено, що 21.09.2020 в Російській Федерації (далі - РФ) зареєстровані підприємства ТОВ «Орел-Актив» (ОДРН 092) та ТОВ «Орловський компресорний завод» (ОДРН 103), які цього самого дня стали правонаступниками СП ТОВ «Орелкомпресормаш» (ОДРН 289).

Надалі, 04.08.2022, у ТОВ «Орловський компресорний завод» (ОДРН 103) та 11.08.2022 в ТОВ «Орел-Актив» (ОДРН 092) замість ТОВ «Нікмас Інжиніринг» () стає 100 % засновником та учасником ТОВ «Завод Орелкомпресормаш» (ОДРН 420), засновниками та учасниками якого є, крім інших, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а директором з 04.04.2022 - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Таким чином, ОСОБА_10 , його дружина - ОСОБА_11 , син - ОСОБА_12 , донька - ОСОБА_13 є основними та кінцевими бенефіціарами та контролерами всіх юридичних осіб, що входять до складу концерну «НІКМАС» ().

07 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», ч. 1 ст. 1 якого визначено, зокрема, що РФ - це держава, яка рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14.12.1974 визнана державою-агресором і здійснює збройну агресію проти України.

Незважаючи на це, ОСОБА_10 умисно, діючи всупереч інтересам держави Україна, Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введеному мораторію згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російсько Федерації», у не встановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше квітня 2022 року, підтримуючи збройну агресію РФ проти України, з корисливих мотивів вирішив продовжити господарські відносини з країною-агресором і для цього створити злочинну організацію, мета якої - підтримка держави-агресора та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України.

Зокрема, стороною обвиунваченян встановлено, що ОСОБА_6 має відношення до криіманльних правопорушенья, а тому за результатами проведеного досудового розслідування та наявністю достатніх доказів 28.03.2024 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 135 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування була необхідність у проведенні за участю ОСОБА_6 слідчих (розшукових) та процесуальних дій. З цією метою, стороною обвинувачення в порядку визначеному Главою 11 Кримінального процесуального кодексу України, здійснено виклики підозрюванї ОСОБА_6 , однак остання без поважних причин не з`явилася, про причини неявки на виклик слідчого, не повідомила.

Крім того, проведеними слідчими та процесуальними діями, а також згідно матеріалів оперативного підрозділу Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань № 275/10-3-04-01/24 від 11.03.2024 та № 406/10-3-04-01/24 від 08.04.2024, які надані на виконання доручень слідчого, встановлено, що місцезнаходження ОСОБА_6 невідоме, та його встановити не вдалося за можливе, окрім того надано органу досудового розслідування інформацію, що остання 28.11.2022 перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Шегині», до цього часу не поверталася, та на даний час періодично може знаходитися в Фінляндській Республіці та Естонській Республіці.

За результатами аналізу отриманих матеріалів та інформації, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 невідоме. Разом із тим встановлено, що підозрювана не з`являється без поважних причин на виклики слідчого.

У зв`язку з викладеним, 09.04.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в регіональний, державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Відтак, прокурор вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрювана може ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочини, які інкримінуються ОСОБА_6 є особливо тяжкими, та передбачають покарання у виді позбавлення волі строком до 12-ти років, з конфіскацією майна та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

ОСОБА_6 жодного разу не з`явилася до органу досудового розслідування на виклики слідчого, виїхала за кордон відразу ж після вручення їй повістки про виклик слідчим, на посаді в ТОВ «Укртехносинтез», однак на робочому місці не з`являється.

Разом з цим, ОСОБА_6 володіючи документами для виїзду за кордон, 28.11.2022 перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Шегині», до цього часу не поверталася, та на даний час періодично може знаходитися в Фінляндській Республіці (де вже тривалий час проживає її донька) та Естонській Республіці.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 вчиняла злочинні дії направлені на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, а також той факт, що частина учасників злочинної організації на даний час перебувають на території рф чи за межами України, та цілком можуть надати ОСОБА_6 прихисток на території держави-агресора, ураховуючи її допомогу для досягнення військово-політичних цілей рф у сфері системи військово-промислового комплексу, існують підстави вважати, що ОСОБА_6 має намір втекти (що і вчиняє на даний час) з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у тому числі на територію держави-агресора, що створює перешкоду для подальшого викриття фактів злочинної діяльності злочинної організації, а також встановлення інших членів злочинної організації організатором якої є ОСОБА_10 , з метою притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Також, ОСОБА_6 маючи свободу дій та злочинні зв`язки з іншими учасниками злочинної організації, у тому числі з тими, хто перебуває за межами України, оскільки володіє інформацією про хід розслідування від інших підозрюваних, які стали їм відомі в ході слідчих дій у даному провадженні, а також інші важливі відомості, останній також знаючи про власну суттєву роль у його вчиненні, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, та суворість покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його вини, перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи його соціальні зв`язки, вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні, і в тому числі й надалі переховуватися, що значно вплине на процес доказування його вини у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень та встановлення усіх обставин їх вчинення.

ОСОБА_6 як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на свідків та експертів, показання та висновки яких свідчать про їх значущість для доведення обставин, що підлягають доказуванню.

Зазначені вище обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ( перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином).

Ураховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється в участі в злочинній організації, а також вчинення дій спрямованих на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, а також те, що ОСОБА_6 підтримує відносини з особами, які перебувають на території держави-агресора та є активними учасниками злочинної організації, слід прийти до висновку, що останній у випадку обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень стосовно свідків з метою впливу на них або продовжити свою злочинну діяльність.

Крім того, наявність соціальних зв`язків у суспільстві, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, обізнаність про форми та методи роботи правоохоронних органів, може бути використано ОСОБА_6 для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі на його прохання зв`язками, набутими під час роботи в підприємствах Концерну «НІКМАС».

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, оскільки характер та спосіб вчинення злочинних дій ОСОБА_6 дають підстави вважати, що перебуваючи на волі вона може, з метою уникнення доведення його вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і як наслідок неможливості призначення йому покарання, вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі підроблення документів тощо.

Підстави стверджувати про це дає те, що ОСОБА_6 вчиняла злочин умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи при цьому протиправність власних дій, та намагався його приховати після того, як зрозумів що його викрито та почався процес збору достатніх доказів, в тому числі переховується на даний час від органу досудового розслідування.

Так, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 .

Застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваної ОСОБА_6 і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення їй про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про необхідність застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в вищезазначених матеріалах кримінального провадження, а також інших доказах, зібраних у ході досудового розслідування.

Прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що підозра небгрунтована, ризики нічим не підтвердженні.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний роз,шук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих їй стороною обвинувачення.

Слідчим та прокурорм доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що зокрема ОСОБА_6 , буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у розшук.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого було оголошено підозрювану у розшук.

Окрім цього, ч. 6 ст. 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених у тому числі ст. 111 КК України, за наявності вказаних ризиків, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні додано наявність ризиків, а саме, те що підозрювана має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильнна вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрювана перебуває у міжнародному розшуку.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, громадянці України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1