Провадження 1-кп/193/90/24
В И Р О К

іменем України

19 червня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження №0000079 від 27.04.2024 відносно:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, перебуваючого у не зареєстрованому шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

за його обвинуваченням у вчиненні злочину,

передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року, о 23 год. 20 хв., ОСОБА_3 , переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , яке перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 , шляхом відриття замку віхдних дверей ключем, який він забрав в доньки потерпілої ОСОБА_7 , проник до вищевказаного будинку та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, у період дії воєнного стану, уведеного на всій території України згідно Указу Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, таємно викрав з спальної кімнати телевізор марки «Liberton» модель 32МА1РВЕ діагоналлю 32 дюйми чорного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_5 . Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2256/24 від 30.04.2024 потерпілій ОСОБА_5 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріальні збитки у розмірі 3967,36 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

На досудовому розслідуванні між сторонами кримінального провадження начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , 15.05.2024 було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному протиправному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як встановлено у судовому засіданні, потерпілій ОСОБА_5 матеріальна шкода, завдана злочином, обвинуваченим повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Потерпілій відомо про укладення угоди обвинуваченого з прокурором, з його змістом потерпіла ознайомлена та проти її затвердження не заперечує, про що свідчить відповідна письмова заява останньої.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст ч.4, 6, 7 ст. 474 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди.

Прокурор та захисник у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_5 присутня під час судового розгляду справи не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Злочин вчинений обвинуваченим відноситься до категорії тяжких.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, який в силу вимог ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимостей, на диспансерних обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, неофіційно працює, має задовільний стан здоров`я, перебуває на військовому обліку, повністю усвідомив скоєне та критично ставиться до своїх дій, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відтак суд вважає, що узгоджене сторонами покарання, цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, з призначенням йому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 76 КК України, на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, слід покласти обов`язки, передбачені частиною першою цієї статті, необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.100, 314 ч.3 п.1, 373 ч.2, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000079 між начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: телевізор «Libеrton» діагоналлю 32 дюйми, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - залишити останній, як законній його власниці.

Матеріали кримінального провадження № 0000079 від 27.04.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/834/24 (провадження №1-кп/193/90/24).

З підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження теж мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1