УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року

м. Київ

справа № 703/682/19

провадження № 51-6038ск21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2024 року відносно ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року, залишеним без змін апеляційним судом

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2

виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК), у зв`язку з недоведеністю його вини.

2. ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що він, 01 жовтня 2018 року приблизно о 00:15 поряд із домоволодінням АДРЕСА_1 умисно завдав ОСОБА_5 невстановлену кількість ударів ногами та руками в голову та тулуб, а також не менше тринадцяти ударів ножем в голову, шию та груди, спричинивши тому смертельних тілесних ушкоджень.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

4. Прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції, не зважаючи на прямі вказівки Верховного Суду щодо необхідності перевірки та встановлення певних обставин, відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, що унеможливило встановлення обставин, які можуть істотно вплинути на винесення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

5. Прокурор також просить звернути увагу на те, що суд відмовив у дослідженні доказів за виключенням дослідження заяв свідка ОСОБА_6 від 02 жовтня 2018 року та свідка ОСОБА_7 від 02 жовтня 2018 року, з яких вбачається, що останні видали працівникам правоохоронних органів мобільні телефони, які належали вбитому ОСОБА_5 , які передав їм ОСОБА_4 , що були досліджені, однак при цьому, суд не дослідив протокол огляду місця події від 02 жовтня 2018 року, проведеного за участі ОСОБА_7 та протокол огляду місця події від 02 жовтня 2018 року, проведеного за участі ОСОБА_6 , чим порушив вимоги процесуального закону.

6. Крім того, апеляційним судом при розгляді скарги прокурора, в порушення ч. 2 ст. 439 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) взагалі не надано під час нового апеляційного розгляду детальної, переконливої і несуперечливої аргументації на спростування тих фактів, про які вказав Верховний Суд в своїй постанові від 28 лютого 2023 року у зазначеному кримінальному провадженні.

Оцінка Суду

7. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд вирішив відмовити у відкритті касаційного провадження.

8. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

9. У касаційних скаргах наведено доводи, які зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, що саме по собі не може свідчити про порушення ними кримінального або кримінального процесуального закону і не дає підстав для скасування оскаржених рішень. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

10. Як зазначив апеляційний суд, доводи прокурора з приводу того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, наявним у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки з урахуванням постанови Верховного Суду від 28 лютого 2023 року в зазначеному кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав про те, що надані стороною обвинувачення докази, що були безпосередньо досліджені судом першої інстанції, зокрема показання допитаних потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 беззаперечно не підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК. В цих показаннях потерпіла та свідки не зазначали фактичні дані, що вказували на можливість вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а та обставина, що останній деякий час, в період коли було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, не перебував поряд із свідком ОСОБА_6 , не свідчить, що це кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим.

11. Апеляційний суд перевіряючи доводи прокурора щодо ненадання судом оцінки письмовим доказам, що були здобуті стороною обвинуваченні, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисного вбивства, а саме протоколам огляду місця події від 01 жовтня 2018 року, акту застосування службової собаки від 01 жовтня 2018 року, протоколу обшуку від 02 жовтня 2018 року, протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 03 жовтня 2018року, протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27 жовтня 2018 року, зазначив, що зазначеним доказам була надано судом першої інстанції належна оцінка. Разом з тим, апеляційним судом було встановлено, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 мобільних телефонів, що належали загиблому ОСОБА_5 , обвинувачений пояснив тим, що потерпілий їх йому передав, у якості повернення боргу, оскільки напередодні ОСОБА_4 зайняв ОСОБА_5 800 гривень, і зазначені показання обвинуваченого не були спростовані стороною обвинувачення.

12. Також апеляційний суд надав належну оцінку ряду експертиз, які були проведенні у даному кримінальному провадженні, та правильно встановив, що їх висновки беззаперечно не підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

13. З приводу виявлених стороною обвинувачення речей: клинку ножа та руків`ї ножа, а також виявлених на них крові, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , апеляційний суд зазначив про те, що суд першої інстанції, пославшись на існування конфліктної ситуації між обвинуваченим та потерпілим, обґрунтовано врахував, що під час проведення досудового розслідування не проводилася експертиза, яка б могла вирішити питання чи знайдений ніж міг бути тим знаряддям, яким завдано тілесні ушкодження та чи одним знаряддям «типу ножа» були нанесені всі тілесні ушкодження, з огляду на те, що за висновком експертизи потерпілий мав як тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, так і легкі тілесні ушкодження та завдані предметом, який володіє властивостями ріжучого, можливо типу ножа.

14. Крім того апеляційний суд обґрунтовано вказав на те, що у зазначеному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не зібрано сукупності доказів, на підставі яких можна зробити висновок про доведеність поза розумним сумнівом обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

15. Отже правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги прокурора.

16. Таким чином, доводи касаційної скарги не дають Суду підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.

17. Суд відхиляє посилання прокурора на відмову апеляційної інстанції повторно дослідити докази, досліджені судом першої інстанції, оскільки, як обґрунтовано про це зазначено судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду не було встановлено даних, які б могли свідчити про дослідження таких обставин судом першої інстанції не повністю або з порушенням.

З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2024 року відносно ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3