Справа № 1-71/2005
Номер провадження:1-в/521/698/24
УХВАЛА

31 травня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, відповідно до якого просить скасувати арешт майна, накладений на підставі постанови слідчого СУ ОМУ УМВС України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальній справі №, Першою одеською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером № 1269-2004 від 13.04.2004 р. реєстраційний номер обтяження 8294738 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з клопотанням про скасування арешту майна та доданими до нього матеріалами, приходжу до наступного висновку.

Підстави та процедура розгляду клопотання про скасування арешту майна врегульовані нормою ст. 174 КПК України, згідно положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вбачається, що арешт на майно був накладений під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року.

Після завершення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, та у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17.

При цьому, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19 зроблено висновок, відповідно до якого спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Таким чином, арешт було накладено постановою слідчого СУ ОМУ УМВС України в Одеській області від 13.04.2004 року у кримінальній справі № (за правилами КПК України 1960 року), а тому підстави для розгляду клопотання в порядку кримінального судочинства відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за клопотанням адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, оскільки, в даному випадку, таке питання має бути розглянуте в порядку цивільного судочинства

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1