29.04.2024
справа №642/4253/23
провадження №1кс/642/1319/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 визнати ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2024 до суду надійшла скарга ОСОБА_2 в якій він просить суд зобов`язати слідчого ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 надати йому статус потерпілого.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2024 слідчим суддею по справі визначено суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 25.04.2024 задоволено самовідвід слідчого судді ОСОБА_5 та скаргу передано до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 33 ЦПК України

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2024 року слідчим суддею по справі визначено суддю ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Конкретні випадки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого, дізнавача, прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Згідно ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Також слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.

З поданої скарги вбачається, що ОСОБА_2 просить суд зобов`язати слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харків) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги про зобов`язання визнати потерпілим у кримінальному провадженні не відноситься до повноважень слідчого судді.

Суд зазначає, що на досудовому провадженні може бути оскаржена лише рішення (постанова) слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Також слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова у справі №642/4253/23 від 18 березня 2024 скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 31.10.2023 року в кримінальному провадженні № 0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, що також підтверджує ОСОБА_2 у своїй скарзі.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.303,304 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадження по скарзі про зобов`язання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 визнати ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1