ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/152/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Дарницького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській обл. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

в с т а н о в и в:

Начальник Дарницького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській обл. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з поданням, в якому просить звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019 у зв`язку із закінченням строків давності його виконання.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 14.01.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документу про сплату штрафу. Станом на 26.02.2024 уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документу про сплату штрафу. Оскільки, на даний час минули строки виконання вироку, передбачені п. 1 ч. 1ст. 80 КК України, засудженим, вирок суду не виконано, просить суд вирішити питання про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 .

У судове засідання не з`явилися засуджений та представник ДУ «Центр пробації», які повідомлені належним чином про місце та час розгляду клопотання, однак відповідно до ч. 5 ст.539 КПК України неприбуття у судове засідання учасників процесу не перешкоджає проведенню судового розгляду у їх відсутності.

Суд заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала щодо задоволення подання, дослідивши матеріали подання відносно засудженого ОСОБА_4 приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019, який набув законної сили 14.01.2020, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ст. 152 Кримінального виконавчого кодексу України та п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Штраф, відповідно до ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання Обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324кс15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу (http://www.reyestr.cоurt.qov.ua/Review/55223194).

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. В частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437- 439 і ч. 1 ст. 442 КК України, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) не ухилення засудженого від відбування покарання.

Враховуючи, що строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання, протягом двох років після набрання вироком чинності засуджений ОСОБА_4 не вчинив нового нетяжкого, тяжкого або особливо тяжкого злочину та не ухилявся від відбування покарання, а тому суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 - звільненню від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.53, 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Подання начальника Дарницького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській обл. - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., призначеного йому вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019 у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: