Справа № 344/6993/24
Провадження № 1-кс/344/3053/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15квітня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного 06 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області підполковник поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , за невстановлених розслідуванням обставин, у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав одну ручну осколкову гранату М67 із запалом М213 до ручної осколкової гранати, діючи умисно, зберігав її без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

12 березня 2024 року в період часу з 14:00 до 17:05 в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: один предмет круглої форми, зеленого кольору, з нанесеними на корпусі маркувальними написами барвником жовтого кольору, схожий на корпус гранати М67, та один предмет з нанесеним маркуванням чорного кольору, схожий на запал М-213, які, згідно висновку експерта № КСЕ-19/126-24/3087 від 26 березня 2024 року, є однією ручною осколковою гранатою М67 без запала та одним запалом М213 до ручної осколкової гранати, які є частинами одного пристрою ручної осколкової гранати М67, та поєднуються конструктивно між собою, утворюючи при цьому одну ручну осколкову гранату М67, що відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення, виготовлені промисловим способом. Ручна осколкова граната М67 була придатною для здійснення вибуху, а її залишки (уламки) після вибуху містять сліди двох бризантних вибухових речовин гексогену та тротилу, які ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

12 квітня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Івано-Франківська, українцю, громадянину України, який проживає в АДРЕСА_1 , непрацюючому, несудимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, так як максимальне покарання згідно санкції статті передбачає сім років позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком судової комплексної вибухо-технічної експертизи, протоколом обшуку та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі матеріалами НСРД.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

За таких обставин слідчий з погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, оскільки, як вбачається з долученого підозрюваним до матеріалів справи консультаційного висновку спеціаліста, мати підозрюваного ОСОБА_6 тяжко хворіє та потребує стороннього догляду та опіки.

Слідчий у судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Підозрюваний у судовому засіданні просив суд застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, оскільки він здійснює догляд за хворою матір`ю, яка потребує постійного нагляду та опіки.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно зі змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні, а саме висновком судової комплексної вибухо-технічної експертизи, протоколом обшуку та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі матеріалами НСРД.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вказане правопорушення.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Про існування ризиків, наведених стороною обвинувачення, свідчать наступні обставини.

Пункт 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, є реальним, оскільки підозрюваному стануть відомі їх анкетні дані.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Слідчий суддя, оцінюючи наявність ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, враховує те, підозрюваний ОСОБА_5 , шляхом неявки на слідчі дії, або їх затягування через виїзд за межі Івано-Франківської області та/чи за межі України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та судового розгляду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, встановлений у пункті 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працює, джерело його існування невідоме та з метою отримання коштів підозрюваний може вчиняти кримінальні правопорушення.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо можливості застосування інших запобіжних заходів, окрім домашнього арешту, то слідчий суддя зазначає наступне.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного достатніх коштів для внесення застави, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує характеристику особи підозрюваного, те, що він раніше несудимий, має постійне місце проживання, зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наведену стороною обвинувачення наявність ризиків, виходячи з чого, вважає, що застосування до підозрюваного домашнього арешту у повній мірі забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Отож відсутні достатні підстави слідчому судді для застосування підозрюваному іншого м`якішого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

У судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, враховуючи наведені у клопотанні ризики, репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, з урахуванням вимог статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, заборонивши підозрюваному у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На переконання слідчого судді, перебування під домашнім арештом забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, даний запобіжний захід є співмірним і доцільним у даному кримінальному провадженні, реалізація цього запобіжного заходу не позбавляє підозрюваного права під час перебування під домашнім арештом звернутися до слідчого чи прокурора про надання дозволу на залишення місця проживання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 червня 2024 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (вул. Академіка Гнатюка, 29, м. Івано-Франківськ) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 13 червня 2024 року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повий текст ухвали складено 18 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1