Справа №760/6321/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

18 березня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника підозрюваного - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плисецьке, Васильківського р-н., Київської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000733 від 16.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000733 від 16.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого загально небезпечним способом, шляхом підпалу.

16.03.2024 о 16:00 годин ОСОБА_5 фактично затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

17.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У поданому клопотанні слідчий просить суд застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню інший чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати по відношенню до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилається прокурор, обґрунтовуючи доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 194 КК України.

Частинами 1, 2 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема протоколами огляду відеозапису за адресою: АДРЕСА_2 від 16.03.2024, за адресою: АДРЕСА_2 за участі свідка ОСОБА_8 від 17.03.2024, за адресою: м. Київ, вул. Головка та пр-т Лобановського від 17.03.2024, за адресою: м. Київ, вул. Антонова від 17.03.2024, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 17.03.2024, ОСОБА_9 від 16.03.2024, ОСОБА_10 від 16.03.2024, ОСОБА_11 від 16.03.2024, ОСОБА_12 від 16.03.2024.

Вказані обставини у їх сукупності дають підстави дійти висновку, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу.

Разом з тим, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Саме при розгляді кримінального провадження по суті суд, відповідно до положень ст. 94 КПК України, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, може прийняти рішення щодо стадії кримінального правопорушення, за наявності підстав, встановити наявність/відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

На підставі вищезазначених обставин, наявні в матеріалах клопотання докази об`єктивно пов`язують ОСОБА_5 із кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра є обґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від правосуддя слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_5 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років). Вказане підвищує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов до висновку про існування заявленого ризику.

Враховуючи характер правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та викладені у клопотанні обставини стосовно ризиків, які існують під час досудового розслідування, вбачається за необхідне застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я.

Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки та відсутність ризику вважати, що він може здійснити дії спрямовані на ухилення від виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування або можливого переховування він органів досудового розслідування чи суду.

Доказів того, що під час проведення досудового розслідування та слідчих дій підозрюваний допускав порушення, які б могли свідчити про перешкоди для досудового розслідування, стороною обвинувачення не надано.

За таких обставин, вбачається за можливе застосування до підозрюваного не виняткового, а більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою - у вигляді домашнього арешту.

У частинах 1, 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

З огляду на наведене, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 331, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища у будь-який час коли лунають сигнали тривоги, які сповіщають населення про повітряну небезпеку, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.05.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування до 17.05.2024.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя