Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1859/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/476/24
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000085 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Ухвалено до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирати.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судових експертиз: № СЕ-19/106-23/7616-Д від 16 червня 2023 року та № СЕ-19/106-23/7617-Д від 16 червня 2023 року в розмірі 4302 гривень 00 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 09 травня 2023 року у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. З цією метою він в цей же день, близько 22 годин підійшов до домоволодіння за АДРЕСА_2 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими для сторонніх осіб, підійшов до приміщення гаража даного домоволодіння, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконно збагатитись, з застосуванням металевого предмету пошкодив навісний замок на дверях гаража, після чого відкрив дані двері через які проник в середину приміщення гаража, звідки таємно викрав 160 м. одножильного монтажного гнучкого мідного проводу марки ШВВП 1x0,75 мм., вартість одного метра становить 5,00 грн., на суму 800 грн. 00 коп., а також таємно викрав одновісний візок ручного господарства вартістю 500 грн. 00 коп., а всього майна потерпілої ОСОБА_9 викрав на загальну суму 1300 грн. 00 коп., та з викраденим з місця вчиненим злочину зник, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 25 травня 2023 року у вечірній час перебуваючи в смт. Попільня, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. З цією метою він в цей же день, близько 23 годин підійшов до нежитлового приміщення ВАТ «Попільнянська спеціалізована пересувна механізована колона» за АДРЕСА_3 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими для по сторонніх громадян, підійшов до приміщення, де за допомогою драбини проник на горище даного приміщення, з якого спустився в його середину, де діючи умисно, з корисливих мотивів, із металевого сейфу таємно викрав одну купюру номіналом 1000 грн. видану Національним банком України, яку там зберігав потерпілий ОСОБА_10 , після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення чи сховище, вчинена в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 4 статті 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок змінити та призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку апелянта судом не враховано та залишено поза увагою стан здоров`я ОСОБА_8 , який відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 станом на 19.02.2024 року встановлено діагноз: В 20.4 (III ст.) Хвороба зумовлена ВІЛ, з проявами кандидозу. Рецидивуючий кандидоз ротової порожнини (два і більше епізодів протягом 6 місяців). Рецидивуючі бактеріальні (отит середнього вуха) та гострі вірусні інфекції, Хронічний вірусний гепатит С в стадії реплікації та біохімічної активності. ГНЦII ст. Фіброз ІІ-ІП ст. Тяжка імуносупресія (СД-4 лімфоцити -324 кл). Калькульозний холецистит. Хронічний пенкреатит в стадії загострення. Бронхіт.

Зазначає, що судом не враховано, як пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені, клопотання про відкладення судового розгляду не заявляли, в апеляційній скарзі захисник просив проводити розгляд апеляційної скарги у його відсутність, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справи у їх відсутність.( а.с.213-214)

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_8 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії корисливого тяжкого злочину, обставину, що пом`якшує його покарання -активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує його покарання рецидив злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується негативно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 звільнився з місць позбавлення волі 03 лютого 2023 року, а 09 травня 2023 року вчинив нове кримінальне правопорушення.(а.с.148)

Крім того, апеляційний суд бере до уваги довідку-характеристику за місцем проживання ОСОБА_8 , в якій вказано, що від мешканців села Квітневе надходили усні зауваження з приводу вчинення ОСОБА_8 крадіжок на території села.(а.с.127)

З врахуванням цих обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання, яке є наближене до мінімальної санкції ч. 4 ст. 185 КК України, не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості.

Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обставин, які відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття слід зазначити наступне.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховний Суд справі № 199/6365/19 щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 лише частково визнав свою вину, по епізоду крадіжки у ОСОБА_9 не визнав, не намагався відшкодувати збитки потерпілим.

Така поведінка обвинуваченого, не свідчить про його щире каяття, а тому судом першої інстанції не враховано щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд поза увагою залишив стан здоров`я ОСОБА_8 , наявність у нього ряду захворювань, є неспроможними, оскільки стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього захворювань, не є визначальною обставиною, яка враховується при призначенні покарання, а може бути підставою для звільнення засудженого від його відбування у відповідності до п.6 ч.1 ст.537 КПК України, в разі наявності для цього підстав.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: