Справа № 953/1481/24
н/п 1-кс/953/1781/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 26.01.2024 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 26.01.2024 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000091 від 26.01.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.01.2024 ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_5 з метою консультації щодо виготовлення та отримання водійського посвідчення категорії «В», «В1», а також щодо переліку необхідних для цього документів.

ОСОБА_5 , діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, протиправним шляхом, повідомив останню, що завдяки його особистим зв`язкам з посадовими особами територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області, він може вирішити питання щодо отримання водійського посвідчення категорії «В», «В1», за що ОСОБА_7 повинна надати йому неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США.

Відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340 (в редакції від 20.05.2009 №511) зазначено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та скала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, тобто відповідно до примітки до ст.369-2 КК України, працівники територіального сервісного центру МВС під час прийняття теоретичних та практичних іспитів є особами уповноваженими на виконання функцій держави.

06.02.2024 приблизно о 13:20 ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, під час розмови з ОСОБА_7 про отримання останньою водійського посвідчення, реалізовуючи свій злочинний умисел підтвердив ОСОБА_7 що через свої знайомства з посадовими особами територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області може вплинути на вирішення питання щодо виготовлення посвідчення водія без проходження навчального процесу в автошколі, позитивне вирішення внутрішніх іспитів в автошколі з «Правил дорожнього руху та водіння транспортних засобів» без участі останньої, вирішення питання щодо здачі теоретичних та практичних іспитів в територіальному сервісному центрі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області, за що ОСОБА_7 необхідно виконати його вимоги та надати грошові кошти в загальній сумі 21800 грн., зокрема грошові кошти в розмірі 6800 грн. за вступ до автошколи, не проходження навчального процесу та здачу внутрішнього іспиту; грошові кошти в сумі 7000 грн. за позитивне вирішення іспитів у територіальному сервісному центрі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області зі знань «Правил дорожнього руху»; грошові кошти в сумі 8000 грн. за позитивне вирішення іспитів у територіальному сервісному центрі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області з теоретичного керування транспортного засобу.

07.02.2024 близько 13:30 під час зустрічі між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка відбулась біля супермаркету «Класс» за адресою: м. Харків, вул. Дудінська, буд.1а, остання передала копії особистих документів необхідних для оформлення та подальшого отримання водійського посвідчення, а ОСОБА_5 підтвердив свої вимоги щодо передачі йому грошових коштів за здійснення впливу на працівників територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області тобто на осіб уповноважених на виконання функції держави щодо виготовлення та отримання посвідчення водія.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України, тобто в обіцянці здійснити вплив за надання неправомірної вигоди на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

29.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України, тобто в обіцянці здійснити вплив за надання неправомірної вигоди на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: показами свідка ОСОБА_7 від 26.01.2024, від 08.02.2024, від 15.02.2024; фактичними даними, які містяться в протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контроль особи від 20.02.2024 (реєстраційний номер 667, реєстраційний номер 668, реєстраційний номер 669).

На даний час у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі зазначеного наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який є найменш обтяжливим заходом забезпечення кимінального провадження та необхідний для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначене клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні причетність до скоєного не визнав, пояснив, що до нього звернувся товариш, щоб допомогти поступити до автошколи, за 500 доларів розмови не було, заначив, що зараз можно вчитися онлайн, він пообіцяв дізнатись що необхідно, заплатити за навчання, пообіцяв звести з інструктором, а далі вони самостійно мали домовлятись за навчання, щоб вона вступила вона надала документи, гроші не брав, вона дала документи і пропала. Ніяких питань вирішити не обіцяв, зазначав про те, що гроші про які йдеться це гроші, які мала заплатити інструктору дівчина. Зазначив, що заперечує проти застосування запобіжного заходу, оскільки наміру переховуватись немає.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, з підстав наведених ним у письмових запереченнях. Зазначив, що клопотання не ґрунтується на законі та не підтверджується доказами. Матеріали свідчать про провокацію злочину, заява написана відносно ОСОБА_8 , а не його батька, це завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. Зазначив, що вбачається штучне створення підстав для проведення нсрд. ОСОБА_5 не називав ніяких прізвищ, посад на яких він нібито мав впливати, доказів пропозиції, обіцянки вчинити вплив не надано. Захисник просив врахувати, що його підзахисний є пенсіонером, є особою похилого віку, має хронічні захворювання, вважав, що відстуні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у виді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України, тобто в обіцянці здійснити вплив за надання неправомірної вигоди на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України.

У контексті заперечень сторони захисту слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст.369-2 КК України може ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, дають підстави стверджувати про наявність ризику того, що підозрюваний у разі незастосування до нього запобіжного заходу та відсутності контролю за його процесуальною поведінкою з боку органу досудового розслідування, під загрозою настання кримінальної відповідальності за вчинення злочину, зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При оцінці доводів слідчого про існування ризику впливу на свідків та експертів слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, а тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення вважає недоведеним.

Оскільки стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного дійшов висновку про необхідність застосування до останнього запобіжного заходу, що сприятиме виконанню ним процесуальних обов`язків та забезпечить можливість контролю за його поведінкою з боку органу досудового розслідування та суду з метою досягнення мети кримінального провадження.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбачених законом, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є цілком законним, обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу

У клопотанні слідчий посилається на необхідність покладення на підозрюваного таких обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Беручи до уваги вищевикладене, стороною обвинувачення доведено необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-179, 193-194, 196, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 квітня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися з населеного пункту в якому мешкає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Зазначені обов`язки діють в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 квітня 2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1