ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/342/24 Справа № 705/827/24 Категорія: ст.537,539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника ДУ «Старобабанівська

виправна колонія (№92)» ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2024 року, якою подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» задоволено та звільнено умовно-достроково від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :

Начальник ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» направив до Уманського міськрайонного суду Черкаської області подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_7 засуджений 25.04.2018 вироком Обухівського районного суду Київської області за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання, станом на 25.01.2024 року відбув 2/3 строку покарання, а саме 6 років 24 дні.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2024 подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» задоволено, засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на не відбуту частину покарання 2 роки 10 місяців 22 дні.

В обгрунтування прийнятого рішення суд, проаналізувавши матеріали справи за поданням начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» та матеріали надані установою виконання покарання, прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 підпадає під положення ст.81 КК України, оскільки він додержанням правил поведінки, позитивною характеристикою, довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання, а тому стосовно нього може бути застосовано положення ст.81 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та допущенням неповноти судового розгляду, перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2024 у справі № 705/827/24 про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на не відбуту частину покарання - 2 роки 10 місяців 22 дні за вироком від 25.04.2018 Обухівського районного суду Київської області скасувати, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 за вироком від 25.04.2018 Обухівського районного суду Київської області.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння проти життя та здоров`я особи, внаслідок чого настала смерть потерпілого. Крім того раніше він вже був судимий за вчинення аналогічного злочину, пов`язаного з заподіянням смерті особі, і до нього вже застосовувались положення ст.81 КК України щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апелянт зауважив, що не можна вважати сумлінною поведінкою дотримання засудженим порядку та умов відбування покарання, оскільки це є обов`язком засудженого, що передбачено ч.3 ст. 107 КВК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, підставами застосування до нього 8 заохочень слугувало саме виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що до засудженого ОСОБА_7 двічі застосовувались заходи дисциплінарного впливу, а саме 16.04.2018 - догана за зберігання заборонених речей (мобільного телефону) та 22.04.2020 - догана (за паління у кімнаті виховної роботи колонії), що свідчить про свідоме ігнорування вимог Закону та відомчих нормативних актів про необхідність виправлення особи та перевиховання.

При цьому, апелянт зауважив, що з матеріалів особової справи засудженого та клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» з`ясовано, що засуджений працевлаштований днювальним відділення. Однак, це не є його працевлаштуванням, а матеріали особової справи не містять відомостей про бажання ОСОБА_7 бути залученим до виконання робіт на виробництві, господарського обслуговування діяльності колонії, тощо.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку засудженого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, думку представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження №1-в/705/43/24, до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

За приписами п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи питання за поданням начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, суд першої інстанції послався на характеристику засудженого від 25.01.2024, згідно якої засуджений ОСОБА_7 стягнень немає. Має 8 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, відбув 2/3 строку покарання, зокрема станом на 09.02.2024 не відбута ОСОБА_7 частина покарання становить 2 роки 10 місяців 22 дні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 повністю підпадає під положення ст.81 КК України, оскільки він додержанням правил поведінки довів своє виправлення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ч. 2 ст. 81 КК України до осіб які відбувають покарання зокрема у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим строку покарання, визначеного у частині 3 цієї статті.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Разом з цим, суд має ретельно з`ясовувати всі обставини що стосуються даного питання, зокрема і ставлення засудженого до вчиненого злочину.

Під час розгляду вищевказаного подання судом встановлено, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.04.2018 ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 31.12.2017 р., кінець строку: 31.12.2026 р.

Станом на 25.01.2024 року відбув 2/3 строку покарання, а саме 6 років 24 дні.

Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 31.12.2017. За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Київської області характеризувався посереднього, до праці не залучався.

У ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 28.06.2018 і за час перебування у колонії характеризується позитивно, має 8 заохочень наданих правами начальника установи, має 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Бере активну участь у програмах. Має заборгованість за вироком суду на користь держави судових витрат за проведення судових молекулярно-генетичних експертиз № 10/1/90 від 23.01.2018, № 10/1/91 від 25.01.2018, № 10/1/92 від 01.02.2018 в розмірі 7357,37 гривень, який добровільно, згідно поданої заяви погашено в сумі 1000 гривень.

Переглядаючи рішення суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з її доводами та вважає, що на даному етапі відбування покарання ОСОБА_7 не досяг того рівня виправлення та перевиховання, які б давали суду підстави для застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці засуджений повинен проявляти на протязі всього часу відбування покарання, тобто така поведінка повинна бути стабільною та носити системний характер. Проте, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , під час відбування покарання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Київської області характеризувався посереднього, до праці не залучався. При цьому до засудженого ОСОБА_7 двічі застосовувались заходи дисциплінарного впливу, а саме 16.04.2018 - догана за зберігання заборонених речей (мобільного телефону) та 22.04.2020 - догана (за паління у кімнаті виховної роботи колонії), що свідчить про свідоме ігнорування вимог Закону та відомчих нормативних актів про необхідність виправлення особи та перевиховання.

Крім того, засуджений раніше відбував покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.02.2009, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України. І до ОСОБА_7 за рішенням суду від 08.12.2014 вже застосовувались положення ст.81 КК України щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, пов`язаного з заподіянням смерті особі, звільненим умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком суду, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, знову став на злочинний шлях та вчинив тяжкий злочин і до нього судом повторно, безпідставно застосовано ст. 81 КК України.

Разом з тим, з матеріалів особової справи та клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» встановлено, що засуджений працевлаштований днювальним відділення. Проте, п. 2 Розділу XVIII наказу Міністерства юстиції України від 28.02.2018 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» визначено, що в установах виконання покарань для підтримання чистоти в місцях проживання засуджених, дотримання правил зберігання особистих речей у відведених для цього місцях, інформування адміністрації установи про стан порядку у відділенні соціально-психологічної служби (камері) призначаються старші днювальні та днювальні (чергові камери) з числа засуджених. Виконання обов`язків старших днювальних та днювальних відділення соціально-психологічної служби (чергові камери) не належить до роботи з господарського обслуговування.

З урахуванням наведеного вбачається, що ОСОБА_7 дійсно виконував обов`язки днювального, але це не є його працевлаштуванням.

Водночас, до виконання праці засуджений залучений не був, матеріали особової справи не місять відомостей про бажання ОСОБА_7 працювати шляхом його залучення до виконання робіт на виробництві, господарського обслуговування діяльності колонії, тощо.

Згідно з положеннями вказаного пункту Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань встановлено, що для проведення інших робіт в місцях проживання засуджених старші днювальні та днювальні відділення соціально-психологічної служби можуть залучатися до роботи на підставі договору цивільно-правового характеру. Проте такі договори з ОСОБА_7 не укладались.

Крім того, про небажання працювати свідчить те, що з визначених до сплати за вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.04.2018 судових витрат в сумі 7357,37 грн, останній сплатив добровільно лише 1000 грн. (а.с.13).

Однак, згідно з ч. 2 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Отже, аналіз матеріалів даного судового провадження та матеріалів особової справи засудженого дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки наявність позитивної характеристики та наявність заохочень, які засуджений ОСОБА_7 отримав, не можуть свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання, а дотримання порядку та умов відбування покарання, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, і процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним.

За викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2024 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2024 року про задоволення подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання призначеного вироком від 25.04.2018 Обухівського районного суду Київської області - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді