Справа № 215/2500/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 08.05.2024 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 06.07.2024р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в звязку з призначенням слідуючого судового засідання за межами його дії.

Обвинувачений заперечує проти клопотання прокурора, так як суттєво зменшилися ризики, по справі допитані свідки, потерпілий, на яких він вже не взмозі тиснути, він має дитину, дружину, є місце реєстрації, проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки, він не має намірів переховуватися, так як в Україні військовій стан і переховування є неможливим, він виправився, умовний строк відбув під вартою. Також надав суду письмовий текст клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт, у якому зазначив додатково, що ризики на які посилається прокурор, є необґрунтованими. Він до взяття під варту офіційно працював. Вважає себе невинним, тому немає сенсу й переховуватися від суду. Зобов`язується з`являться до суду.

Потерпілий залишив обидва клопотання на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, обвинуваченого, попередню ухвалу суду від 08.05.2024р., вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, задовільнивши клопотання прокурора та відмовивши в клопотанні обвинуваченого, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; постійного місця роботи, навчання; репутація, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (обвинувачується) особа.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, які свідчать про вказане.

Тобто, оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії, а також прокурор у своєму клопотанні, не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як він хоча й працював, і має співмешканку, у якої проживав і яка надала згоду на його перебування під домашнім арештом у належному їй житлі, але він обвинувачується у тому, що маючи не погашені судимості, у період іспитового строку вчинив новий тяжкий злочин, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, не є неповнолітнім або інвалідом, або особою похилого віку, даних про неможливість утримання в слідчому ізоляторі, не надходило, тому він може переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані ризики, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та суд при продовженні строку його дії, а також посилається прокурор у клопотанні, продовжують існувати та не зменшилися, крім зникнення ризику незаконного впливу на свідків і потерпілого.

Сама по собі наявність у обвинуваченого дитини, співмешканки, місця реєстрації та проживання, офіційного місця працевлаштування, обіцянок не перераховуватись, не є підставою для відмови прокурору в продовженні строку тримання під вартою, або зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, так як не свідчить про наявність соціальних зв`язків у повному розумінні цього, оскільки у ст. 178 КПК України, одночасно з такою обставиною, як міцні соціальні зв`язки, використовуються такі обставини як наявність родини та утриманців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який - домашній арешт відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 01.09.2024 р..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: