Справа № 177/1074/24
Провадження № 1-кп/177/146/24
У Х В А Л А

Іменем України

11.07.2024 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0001137 від 07.06.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001137 від 07.06.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України щодо ОСОБА_2 .

До суду 05.07.2024 від прокурора в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , копію якого у порядку, встановленому КПК, вручено захиснику обвинуваченого, останній від отримання клопотання відмовився.

В обґрунтування клопотання прокурор вказував, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 , яка має реальні підстави побоюватися за своє життя та здоров`я з боку обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та продовжують існувати. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Прокурор клопотання підтримав, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 щодо продовження строку дії запобіжного заходу заперечував, посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не знаходить підставними та належним чином обґрунтованими. Так, обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України, на переконання захисника, є необґрунтованим та не доведено належними доказами. Вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні є виключно припущенням сторони обвинувачення, оскільки об`єктивно такі факти виключають будь-який вплив обвинуваченого на останніх. Отже, ставлячи під сумнів обґрунтованість підозри, наявність ризиків, сторона захисту переконана, що ОСОБА_2 не виправдано утримується під вартою, тому вважає можливим змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. При цьому захисник вказував, що ОСОБА_2 має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, постійне місце проживання та наміру ухилятися від суду не має.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримуючи позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати щодо нього менш обтяжливий запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом цілодобово за місцем проживання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_2 згідно з ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.12.2023, який продовжено відповідно до ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024, спливає 13.07.2024. Проте, завершити розгляд справи, з об`єктивних причин, не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як визначено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам, визначеним частиною 1 цієї статті, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про запобіжний захід, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Судом встановлено, що зазначені прокурором ризики про можливість переховування обвинуваченого від суду та впливу на потерпілих та свідків, не змінилися та продовжують існувати.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, а саме, за ч. 4 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Вказане дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, під загрозою відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення покарання, може уникати явки до суд.

Також суд враховує, що на даний час розгляд кримінального провадження по суті не розпочато, не визначено порядок та обсяг дослідження доказів, не допитано в кримінальному провадженні потерпілих, свідків, самого обвинуваченого, не досліджено матеріали провадження. Судом враховується той факт, що обвинувачений знайомий зі свідком, який на теперішній час не допитаний безпосередньо судом, у зв`язку з чим, обвинувачений, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на нього з метою зміни або відмови від показань. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

Твердженні обвинуваченого ОСОБА_2 про наявність у нього постійного місця проживання, сім`ї, не зменшують наявності вказаних ризиків, та не є тими обставинами, які б поза розумним сумнівом могли б бути стримуючими факторами для запобігання виникнення вказаним ризикам. Поміж тим, перед судом не доведено наявності в обвинуваченого місця роботи та засобів до існування, що, із урахуванням обставин справи, не виключає зменшення ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи зміст ч. 8 ст. 176 КПК України щодо виключного запобіжного заходу, який може бути застосований до обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно, з вищевказаних підстав, не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001137 від 07.06.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08.09.2024 включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 12.07.2024

Суддя: ОСОБА_1