В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/669/24

29 травня 2024 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 03.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Старуня, Богородчанського району Івано-Франківської області, місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, депутатом не являється, раніше не судимого, військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 спільно проживає та пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склались особисті неприязні відносини, що виражались у систематичних сварках з використанням зі сторони ОСОБА_4 нецензурної лайки, образливих висловлювань, фізичної сили, які носили характер морального та фізичного знущання стосовно своєї матері ОСОБА_5 .

Упродовж вказаного часу від ОСОБА_5 неодноразово до відділення поліції №2 ( АДРЕСА_2 надходили скарги на дії сина ОСОБА_4 за фактами вчинення домашнього насильства, за вчинення яких у 2022-2023 роках останнього Богородчанським районним судом було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Однак, ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став, знову вчиняв домашнє насильство по відношенні до своєї матері ОСОБА_5 .

Зокрема, 10.11.2023 о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_5 , у зв`язку із чим 10.11.2023 працівниками відділення поліції №2 складено та скеровано до Богородчанського районного суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого постановою Богородчанського районного суду від 15.11.2023 на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді 340 гривень штрафу.

Крім того, 09.03.2024 о 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 вкотре вчинив щодо матері ОСОБА_5 , домашнє насильство, у зв`язку із чим 12.03.2024 працівниками відділення поліції №2 складено та скеровано до Богородчанського районного суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого постановою Богородчанського районного суду від 13.03.2024 на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 , продовжив вчиняти неправомірні дії по відношенні до ОСОБА_5 .

Так, 20.03.2024, близько 17.40 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання, у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив відносно матері ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилося у погрозах фізичною розправою, словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурною лайкою щодо неї, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

З даного приводу, ОСОБА_5 звернулась до відділення поліції № 2 із повідомленням, про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, які органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Унаслідок систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що призвели до побоювання за свою безпеку, емоційної невпевненості, відчуття страху, підвищеного стану тривожності, нездатності захистити себе, втрати повноцінного сну та відпочинку, втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та пояснив, що він з 2007 року проживає однією сім`єю з мамою ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Підтвердив, що дійсно 10.11.2023р. вибив двері та вікна в будинку матері, ображав її нецензурною лайкою. Крім того, визнав, що 09.03.2024р. та 20.03.2024р. повторно вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно своєї матері, а саме висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою. Під час перебування в нетверезому стані, вибивав двері та вікна в будинку матері. Розкаявся у вчиненому. Просив призначити йому покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки його спроби позбутися алкогольної залежності не принесли результату. Періодично зловживає алкогольними напоями. Згодом просив суворо не карти та призначити покарання у виді штрафу. В судовому засіданні поросив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 та обіцяв, що така поведінка більше не повториться.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні, пояснила що її син-обвинувачений ОСОБА_4 на постійній основі вживає алкогольні напої, в результаті чого вчиняє постійні сварки та бійки, вибиває двері, псує майно та кидає посуд. На неодноразові прохання полікуватися від алкогольного залежності не реагує. В судовому засіданні пробачила обвинуваченого та просила покарати відповідно до чинного законодавства.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та прокурор не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Таким чином суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд враховує, що, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який не має жодної роботи, розведений, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше не судимий, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, призначенні покарання за вчинення адміністративних правопорушень у виді штрафів та громадських робіт не досягли мети покарання виправлення обвинуваченого, думку потерпілої, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти. Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, високого ризику вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 обмежувального заходу у вигляді проходження програми для кривдників та заборони перебування в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, на максимально визначений ч. 3 ст. 91-1 КК України строк.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 375, 376 КПК України суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання та з часу поміщення особи до кримінально-виконавчої установи.

Відповідно до п.1 та 5 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників та заборону перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_5 , строком на 3 місяці.

Речовий доказ СD-R диск залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1