Справа №613/573/24 Провадження № 1-кс/613/163/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000177 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 42 ст. 259 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на: мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , без задньої кришки та SIM карту мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» без ідентифікаційних ознак, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем зберігання вищевказаного майна просить визначити кімнату зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 29 березня 2024 року на телефон довіри СБУ надійшов дзвінок з мобільного номеру телефону НОМЕР_3 від ОСОБА_4 , який вимагав свого арешту , оскільки, є коригувальником російського вогню та мав намір здійснити підрив нафтопереробного підприємства у м. Богодухів, також, повідомив про мінування Київського метрополітену та ймовірний вибух о 22.24 год. 29 березня 2024 року.

За вказаним фактом Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 30 березня 2024 року було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, вищевказане майно є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки може зберегти на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав.

ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.

В порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, надані докази, приходить до наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що згідно протоколу огляду місця події від 29 березня 2024 року було оглянуто та вилучено мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , без задньої кришки та SIM карту мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна».

Як вбачається з копії постанови про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 30 березня 2024 року мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , без задньої кришки та SIM карту мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» визнана речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

На думку слідчого судді, прокурором доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно підлягає задоволенню, так як дані речі можуть бути речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки зберігають на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ та необхідні судовому експерту для проведення судових експертиз.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000177 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , без задньої кришки та SIM карту мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» без ідентифікаційних ознак, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 - шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування.

Місцем зберігання вищевказаного майна визначити кімнату зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, роз`яснивши їм право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1