Справа № 183/4341/24
Провадження № 1-кп/183/1486/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000103 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно працевлаштованого ФГ «ЕРУДІТУС-АГРО» на посаді тракторист-машиніст, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше несудимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року у денний час доби, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером :02:080:0007 площею 5,2086 га, з цільовим призначенням землі запасу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві комунальної власності Перещепинській міській раді.

Так, у період часу з травня 2021 року по липень 2021 року ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, з метою використання для здійснення фермерської діяльності, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, умисно, в порушення вимог:

- ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону;

- за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону;

- нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю);

- ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації;

- ч. 1 ст. 376 ЦК України, яка передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил;

- ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», яка передбачає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що замовник має право виконувати будівельні роботи після 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України (форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України); 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності;

- п. 13 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466, яка передбачає, що повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт,

самовільно без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, їх державної реєстрації, а також відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, шляхом залучення працівників ФГ «Ерудітус-Агро», яких не ставив до відома про свої злочинні наміри, діючи умисно, із корисливих мотивів, ОСОБА_3 здійснив самовільне будівництво нежитлової будівлі розмірами 41,69 х 34,56 м2, висотою 8 м та нежитлової будівлі ангарного типу розмірами 20,35 х 79,24 м2, висотою 8 м, на самовільно зайнятій ним земельній ділянці з кадастровим номером :02:080:0007 площею 5,2086 га, з цільовим призначенням землі запасу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві комунальної власності Перещепинській міській раді, вартість якої згідно даних Національної кадастрової системої Державного земельного кадастру становить 221 225,52 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 197-1 КК України, як самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

09.05.2024 між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, беззастережно визнав в повному обсязі в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ОСОБА_3 покарання за ч. 3

ст. 197-1 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити надану до суду угоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором. Суду пояснив, що цілком розуміє характер обвинувачення вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197 1 КК України, беззастережно і добровільно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , також просив затвердити угоду про визнання винуватості між його підзахисним та прокурором.

Представником потерпілого Перещепинської міської ради Новомосковського району у кримінальному провадженні ОСОБА_6 надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені

ст. 474 КПК України та роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 197-1 КК України, його дії за цим законом кваліфіковано вірно.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін.

Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст. 469, ст.472 КПК України і наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставин, обтяжуючих його покарання згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, скоєний ним злочин відноситься до категорії нетяжких, ОСОБА_3 є особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем мешкання характеризується позитивно, шкоду завдану кримінальним правопорушення відшкодовано в повному обсязі.

Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, наданні в ході досудового розслідування правдивих показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, співпрацювання зі слідством,визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин суд, вважає можливим призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню витрати на залучення експертів відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно до положень ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався, питання запобіжного заходу вироком не вирішувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.05.2024 між прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні

№ 0000103 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 09.05.2024 покарання за ч.3 ст.197-1 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

-об`єкти, які знаходяться на ділянці з кадастровим номером :02:080:0007: складське приміщення розмірами - висотою 8м, шириною 34 м 560 мм, довжиною 41 м 692 мм, складське приміщення розмірами - висотою 8 м, шириною 20 м 35 см, довжиною 79 м 24 см передати Фермерському господарству «Ерудітус-Агро».

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1