Справа № 369/5993/24
Провадження №1-кс/369/1294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001055 від 09.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2024 року до провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001055 від 09.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 03.04.2024 до ВП № 1 Бучанського РУП надійшло повідомлення щодо не законного видобування надр та будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.04.2024 приблизно о 12 годині 05 хвилин, по АДРЕСА_1 , біля перехрестя з вул. Київська (неподалік закладу харчування McDonalds), водій автомобіля марки "BMW Х1" з р.н. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Лісна у напрямку до а/д М-06 здійснила поворот ліворуч на вул. Київська після чого відбулось зіткнення з мотоциклом марки "INDIAN SCOUT" з р.н. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку та здійснював маневр обгону автомобіля BMW. Внаслідок дтп водія мотоциклу ОСОБА_5 госпіталізовано до Київської обласної лікарні, попередній діагноз підозра на перелом хребта.

08.04.2024 старшим слідчим слідчого відділу Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , з метою збереження майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди по вул. Лісна в с. Стоянка Бучанського району Київської області, біля перехрестя з вул. Київська (неподалік закладу харчування McDonalds), під час якого, оглянуто мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , а також зафіксовано сліди й пошкодження, які утворились внаслідок ДТП. В подальшому вищевказані транспортні засоби вилучено та поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з того, що автомобіль мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 причетні до дорожньо-транспортної події та містять сліди вчинення кримінального правопорушення: пошкоджені частини корпусу, вказані транспортні засоби необхідно дослідити та встановити ряд питань: встановити технічну справність гальмівної системи та рульового керування транспортного засобу, тобто призначити інженерно-технічну експертизу за спеціалізацією «Дослідження технічного стану транспортного засобу», також необхідно встановити місце зіткнення транспортних засобів, відповідно призначити інженерно-технічну експертизу за спеціалізацією «Транспортно-трасологічне дослідження», тому арешт зазначених транспортних засобів для кримінального провадження буде мати доказове значення. Без проведення експертиз із зазначеними транспортними засобами неможливо іншим способом довести усі обставини, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Вилучені транспортні засоби мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , є майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку з чим постановою слідчого від 09.04.2024 визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів, а саме мотоцикла марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та автомобіля марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , на яких зберіглись сліди вчинення кримінального правопорушення.

Автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності ТОВ «Норми Права», що зареєстровано за поштовою адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16.

Мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за поштовою адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Виходячи з того, що необхідно дослідити мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також те, що в разі будь-якого зволікання з арештом вказаних транспортних засобів будуть створені можливості для їх реалізації, знищення або переховування.

На підставі вище наведеного, прокурор просив слідчого суддю, накласти арешт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001055 від 09.04.2024 на транспортні засоби речові докази вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2024 а саме: на автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності ТОВ «Норми Права», що зареєстровано за поштовою адресою: АДРЕСА_3 та на мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за поштовою адресою: АДРЕСА_2 , які знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження, та відчуження даного майна.

Прокурор через канцелярію суду зареєстрував клопотання, у якому просив слідчого суддю здійснювати розгляд клопотання у його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Відповідно до ч. 2. ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна та враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди яка отримана юридичною особою розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження наслідки арешту майна для підозрюваного обвинуваченого засудженого третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV, в редакції від 02.12.2012 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч . 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України, судовою процедурою гарантується дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, необхідно враховувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, у клопотанні про арешт майна, не дотримався.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що рухоме майно: автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності ТОВ «Норми Права», що зареєстровано за поштовою адресою: АДРЕСА_3 та на мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з наданих матеріалів не вбачається.

Таким чином, прокурором не доведено, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001055 від 09.04.2024 на транспортні засоби речові докази вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2024 а саме: на автомобіль марки «BMW Х1» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності ТОВ «Норми Права», що зареєстровано за поштовою адресою: АДРЕСА_3 та на мотоцикл марки «INDIAN SCOUT» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за поштовою адресою: АДРЕСА_2 , які знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження, та відчуження даного майна є необхідним, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001055 від 09.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1