УХВАЛА

16 липня 2024 року

м. Київ

справа № 337/2048/13-к

провадження № 51-3027ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року, у змісті якої відобразив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження цього судового рішення. В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку зазначив, що про вирок апеляційного суду від 27 квітня 2015 року він дізнався лише 09 травня 2024 року під час його затримання співробітниками правоохоронних органів та ознайомлення із цим судовим рішенням.

Указану причину пропуску строку на оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року засуджений вважає поважною та такою, що дає підстави для його поновлення за вказаним клопотанням.

Дослідивши доводи клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

Колегія суддів зауважує, що правило обчислення строку на касаційне оскарження судових рішень з дня вручення засудженому копії судового рішення суду апеляційної інстанції застосовується виключно в тому випадку, коли в день проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції засуджений перебував під вартою, що випливає з буквального тлумачення положень ч. 2 ст. 426 КПК.

Оскаржений вирок апеляційного суду ухвалений 27 квітня 2015 року за участю засудженого ОСОБА_4 , що вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, яке наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР). Про перебування засудженого ОСОБА_4 під вартою під час постановлення оскарженого вироку суду у змісті клопотання про поновлення процесуального строку не йдеться, більш того, зазначено, що його було затримано працівниками правоохоронних органів лише 09 травня 2024 року.

Таким чином, для засудженого ОСОБА_4 останнім днем строку на подання касаційної скарги на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року є 28 липня 2015 року.

Натомість із касаційною скаргою засуджений звернувся 27 червня 2024 року, тобто майже через 9 років з моменту спливу тримісячного строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року.

За частиною 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. При тому, що ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.

Суд враховує, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41), Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку Суд виходить із того, що тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень, а особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб належно реалізувати своє право.

Доводи засудженого щодо необхідності обрахування початку перебігу строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року з моменту його затримання працівниками правоохоронних органів 09 травня 2024 року та ознайомлення в цей день із оскарженим судовим рішенням є безпідставними, з огляду на правила обрахування такого строку, передбачені ч. 2 ст. 426 КПК.

Інших доводів, які би свідчили про наявність поважних причин, які перешкодили вчасно звернутися з касаційною скаргою, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року.

Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3