ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/521/24 Справа № 214/8264/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

13 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривому Розі, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000337 від 04.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джезказган Карагандинської області Казахстан, громадянство України, який не працює, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, На початку вересня 2023 року, в денний час доби, більш точний час не встановлений, ОСОБА_9 , проходячи у сквері по вул. Космонавтів, що в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, знайшов на землі загублений паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 08.09.1997 року Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який останній підняв та не маючи на те законних підстав, став зберігати при собі з метою подальшого підроблення та використання.

Далі, в цей же день, в денний час доби, точний час не встановлений, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на досягнення єдиного злочинного наміру, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, шляхом видалення первинної фотокартки та вклеювання на її місце нової, власної фотокартки, до першої сторінки та вклеюванні фотокартки на вільне місце на третій сторінці паспорту серії НОМЕР_1 , виданий 08.09.1997 року Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підробив останній.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_9 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, за ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, 04.10.2023 року, приблизно о 13-22 годині, ОСОБА_9 знаходячись біля будинку №27 по вулиці Івана Авраменка, що в Саксаганському районі м.Кривого Рогу, маючи за мету уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, при проведенні поліцейськими превентивних заходів, а саме перевірка документів, згідно з ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», видаючи себе та представляючись як ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі у розпорядженні завідомо підроблений документ, а саме паспорт, серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому згідно з висновком експерта від 09.10.2023 року №СЕ-19/104-23/35223-ДД у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , вилученому 04.10.2023 року у ОСОБА_9 , є зміни на первинного змісту: на першій сторінці замінена фотокартка (первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна нова), на третій сторінці фотокартка вклеєна та вільне місце без заповнення відповідних граф на третій та четвертій сторінках бланку паспорту. Ознак внесення змін до первинного змісту інших реквізитів паспорту не виявлено. Реалізуючи раптово виниклий прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на підтвердження своєї особи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив інспектору Криворізького МВ УПО ОСОБА_11 , до числа функціональних обов`язків якого входить складання адміністративних матеріалів, завідомо підроблений документ, а саме паспорт серії НОМЕР_1 виданий 08.09.1997 року Саксаганським ВР КМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використавши останній.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн, за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 510 грн. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що на момент постановлення вироку суду обвинуваченому ОСОБА_9 виповнилось 60 років, що унеможливлює призначення покарання у виді обмеження волі. Крім того, суд першої інстанції призначив покарання з порушенням вимог ст. 69-1 КК України, оскільки обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, злочинним діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди не спричинено. Отже суд не мав права призначати покарання більше 1 року 4 місяців обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація дій ОСОБА_9 ніким не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції ОСОБА_9 призначено покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Закон України про кримінальну відповідальність не містить визначення того, зі скількох років особа досягає пенсійного віку, водночас, в силу ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У кримінально-правовому розумінні системний аналіз вказаних вище норм дає змогу зробити висновок про те, що кримінальний закон не пов`язує призначення покарання з оформленням та отриманням певного виду пенсії, натомість пов`язує з досягненням особою пенсійного віку, який слід вважати 60 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент ухвалення вироку судом першої інстанції ОСОБА_9 виповнилося 6о років, тобто він є особою, яка, відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», досягла пенсійного віку, у зв`язку із чим до останнього, відповідно до ч.3 ст.61 КК України, не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Отже, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання, яке не застосовується до осіб пенсійного віку, тобто не може бути застосовано до ОСОБА_9 , що є наслідком неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

При призначенні покарання, колегія суддів враховує, що відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, а також п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбаченими п.1,2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк та розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Верховний Суд України у правовому висновку щодо застосування ст. 69-1 КК України своїм рішенням від 14.04.2016 констатував, що неможливість застосування положень ст. 69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Як встановлено з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, надав згоду на розгляд кримінального провадження в спрощеному порядку. Судом першої інстанції визнано обставину, що пом`якшує покарання щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Злочинними діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди не заподіяно. Отже, при призначені покарання ОСОБА_9 застосовуються положення ст. 69-1 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу розміром до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді карається штрафом у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про необхідність призначення покарання ОСОБА_9 у виді штрафу з урахуванням положень с. 69-1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення остаточної міри покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, чим будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне виправити допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність шляхом зміни оскаржуваного вироку, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 61, 69-1 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000337 від 04.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 покарання за :

- ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 гривень;

- ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 510 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді