справа № 462/3116/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000167 від 30.03.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, яка зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 весною 2021 року, перебуваючи у м. Києві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, замовила у невстановленої досудовим розслідуванням особи виготовлення підробленого посвідчення водія на власне ім`я. При цьому, розуміючи, що передбачену законом процедуру отримання посвідчення водія вона не проходила та те, що вказаний документ буде підробленим, вчинила пособництво в цьому, надавши необхідні дані, а саме: свої паспортні дані, власне фотозображення та зразок підпису на чистому аркуші формату А4 і цим самим заздалегідь обіцяла придбати підроблений документ - посвідчення водія. На виконання вказаної домовленості приблизно на початку червня 2021 року ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу автошколи «Жайворонок», що за адресою АДРЕСА_2 , отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 від 01.06.2021 року на власне ім`я, за яке вона заплатила грошові кошти у розмірі 1 500 грн.

Діючи в порушення нормативних актів, які регулюють питання видачі та обміну посвідчення водія на право керування транспортними засобами на території України, а саме: Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, Інструкції «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 року № 515 «Про затвердження деяких нормативно-правових актів, що регламентують порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів у закладах, що проводять таку діяльність, їх державну акредитацію та атестацію спеціалістів, а також допуску громадян до керування транспортними засобами, видачі (обміну) посвідчень водія», маючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 01.06.2021 року на своє ім`я вона не отримувала у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою зміни посвідчення водія НОМЕР_1 від 01.06.2021 року на її ім`я та прізвище, 30.03.2024 року близько 11.20 год., знаходячись в приміщенні ТСЦ № 4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях , за адресою АДРЕСА_3 , що є територіальним органом з надання сервісних послуг МВС на території м. Львова, звернулась до уповноваженої особи ТСЦ № 4641 із заявою та відповідними документами для заміни посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Розуміючи протиправність свої дій, використовуючи завідомо підроблений документ, надала посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 01.06.2021 року на своє ім`я та прізвище, достовірно знаючи, що вказане посвідчення водія на право керування транспортними засобами є підробленим, тим самим використала завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у пособництві невстановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України, заявлено про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і погоджується на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

До матеріалів обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , в якій зазначає, що вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, визнає беззаперечно, повністю згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченої - ОСОБА_3 підтвердив добровільність беззаперечного визнання обвинуваченою ОСОБА_2 винуватості у вчиненому, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та розгляд обвинувального акта за їх відсутності без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фактичні обставини справи (дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження) встановлені досудовим розслідуванням, учасниками кримінального провадження визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що вина ОСОБА_2 у пособництві невстановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, доведена повністю, її дії стороною обвинувачення кваліфіковано вірно за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до змісту ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до кримінальних проступків, особу винної, яка раніше не судима (матеріали кримінального провадження, а.с. 44), на обліку у лікаря-психіатра (матеріали кримінального провадження, а.с. 48) та лікаря-нарколога (матеріали кримінального провадження, а.с. 45) не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем реєстрації характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, а.с. 50).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин судом в ході розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для виправлення, перевиховання обвинуваченої і для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, справедливим та достатнім буде обрати їй покарання за кожне кримінальне правопорушення у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченій слід обрати на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, тому питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2024 року було накладено арешт на речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 01.06.2021 року, виданого на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, а вказане майно залишити в матеріалах провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченої ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення технічної експертизи (висновок експерта № CE-19/114-24/7368-ДД від 03.04.2024 року) у розмірі 3 029,12 грн., оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень.

Підстав, передбачених ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити їй покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта для проведення у межах кримінального провадження технічної експертизи.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 01.06.2021 року, виданого на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт на таке, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2024 року.

Суд роз`яснює, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1