Справа № 344/8178/24
Провадження № 1-кс/344/3519/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000112 від 05 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи вимоги клопотання тим, що слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 05 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 лютого 2024 року близько

20 години 30 хвилин ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_7 проходили повз будинок АДРЕСА_1 . В цей час до під`їзду вказаного будинку підійшов ОСОБА_8 , який почав відчиняти вхідні двері до під`їзду. Побачивши ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник умисел на вчинення хуліганських дій щодо потерпілого.

Приводячи свій неправомірний умисел у виконання, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підійшли до потерпілого, який в цей час перебував біля вхідних дверей в під`їзд, де ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи свою безкарність та зверхність, діючи з хуліганських спонукань, із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, а саме засобу, який споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії, з особливою зухвалістю розпилив його вміст у сторону обличчя потерпілого ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, з особливою зухвалістю, тримаючи в лівій руці металевий прут, який заздалегідь заготовлений для вчинення хуліганських дій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, безпричинно наніс декілька ударів в ділянку голови потерпілому ОСОБА_8 .

У цей час ОСОБА_5 , будучи об`єднаний єдиним злочинним умислом із ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, діючи групою осіб, з особливою зухвалістю безпричинно наніс близько десяти ударів в ділянку сідниць потерпілого ОСОБА_8 .

У результаті неправомірних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 , відповідно до довідки КНП «ОКЛ ІФ ОР» № 291 від 04 лютого 2024 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки, забійної рани м`яких тканин голови, забою м`яких тканин крижово-поперекової ділянки.

Крім цього, 04 лютого 2024 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_7 проходили повз будинок АДРЕСА_1 . В цей час повз вказаний будинок проходив потерпілий ОСОБА_9 . Побачивши ОСОБА_9 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник умисел на вчинення хуліганських дій щодо потерпілого.

Приводячи свій неправомірний умисел у виконання, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали наздоганяти потерпілого, після чого ОСОБА_5 , будучи об`єднаний єдиним злочинним умислом із ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, діючи групою осіб, з особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, а саме засобу, який споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії, розпилили його вміст у сторону обличчя потерпілого ОСОБА_9 .

У цей час до неправомірних дій ОСОБА_5 приєднався

ОСОБА_7 , який маючи в своїх руках металевий предмет, який заздалегідь був заготовлений для вчинення хуліганських дій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, наніс декілька цілеспрямованих ударів у ділянку голови потерпілому ОСОБА_9 .

У результаті неправомірних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до довідки КНП «ОКЛ ІФ ОР» № 293 від 04 лютого 2024 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин голови, забою правої кисті, хімічного опіку кон`юнктиви обох очей.

Також 07 лютого 2024 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_7 проходили повз будинок АДРЕСА_2 . В цей час повз вказаний будинок проходила потерпіла ОСОБА_10 .

Побачивши ОСОБА_10 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник умисел на вчинення хуліганських дій щодо потерпілої.

Приводячи свій неправомірний умисел у виконання, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали наздоганяти потерпілу, після чого ОСОБА_5 , оббіг ОСОБА_10 та, будучи об`єднаний єдиним злочинним умислом із ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, діючи групою осіб, з особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, а саме засобу, який споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії, розпилили його вміст у сторону обличчя потерпілої ОСОБА_10 .

У цей час до неправомірних дій ОСОБА_5 приєднався

ОСОБА_7 , який, маючи в своїх руках металевий предмет, який заздалегідь був заготовлений для вчинення хуліганських дій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, з особливою зухвалістю наніс декілька цілеспрямованих ударів в ділянку голови потерпілої ОСОБА_10 .

У результаті неправомірних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 , відповідно до довідки КНП «МКЛ № 1 ІФ МР» № 862 від 08 лютого 2024 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_3 , житель АДРЕСА_4 , українець, громадянин України, студент 1-го курсу ОСОБА_11 , неодружений, раніше не судимий.

21 березня 2024 року йому повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться в протоколах допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , протоколах допиту свідків, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколами огляду відеозаписів, протоколами проведення слідчих експериментів за участі свідків та підозрюваних та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

03 травня 2024 року закінчується двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування у зазначений строк не представляється можливим, оскільки необхідно ще провести процесуальні і слідчі дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме:

- 13 березня 2024 року слідчим винесено постанову про призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , виконання яких доручено експертам Львівської філії ДУ «Інституту судової психіатрії МОЗ України», де огляд підозрюваних повинен відбутися 30 квітня 2024 року. Таким чином, станом на сьогоднішній день комплексні судові психолого-психіатричні експертизи неповнолітніх підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_12 не завершені, що не дозволяє визначити, чи потребують неповнолітні підозрювані застосуванню примусових заходів медичного характеру, що становить інтерес для органів слідства та суду.

- 22 березня 2024 року слідчим винесено постанову про призначення судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_5 , виконання якої доручено експертам Івано-Франківської філії ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», де огляд підозрюваного повинен відбутися 04 липня 2024 року. Таким чином, станом на сьогоднішній день судово-психіатрична експертиза підозрюваного ОСОБА_5 не завершена, що не дозволяє визначити, чи потребує підозрюваний ОСОБА_5 застосуванню примусових заходів медичного характеру, що становить інтерес для органів слідства та суду.

- 22 березня 2024 року слідчим винесено постанови про призначення комп`ютерно-технічних експертиз по речових доказах, вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 , виконання яких доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України в Івано-Франківській області. Станом на сьогоднішній день комп`ютерно-технічні експертизи не завершені, що не дозволяє встановити, чи маються на мобільному телефоні та ноутбуці ОСОБА_12 фото- та/або відеофайли, в тому числі видалені, на яких могли бути зафіксовані факти вчинення кримінальних правопорушень, що становить інтерес для органів слідства та суду.

- 07 березня 2024 року слідчим винесено постанови про призначення судово-медичних експертиз потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виконання яких доручено судовим експертам Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз. Однак станом на сьогоднішній день зазначені судово-медичні експертизи не завершені, що не дозволяє визначити характер та ступень тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілим, що становить інтерес для органів слідства та суду.

-після отриманих експертиз повідомити підозрюваним про зміну підозри.

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку із вищенаведеним, постановою керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000112 до 03 червня 2024 року.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , належать до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені злочини, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме їхнє місце проживання, а також контактні дані.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, джерел доходу, ризиків продовження протиправної поведінки, та те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26 квітня 2024 року, дане клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави .

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину свою визнав, щиро розкаюється у вчиненому, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку підозрюваного стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказав, що ризики, зазначені стороною обвинувачення, жодними доказами не підтверджені і на даний час відпали та перестали існувати. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 має фактичне місце проживання та реєстрації, є особою молодого віку та студентом, характеризується виключно позитивно. Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою негативно вплине на його обов`язки як студента і на нього як на молоду особу. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі, якщо суд прийде до переконання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то визначити розмір застави.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція випливає й із практики Європейського суду з прав людини, в якій говориться про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться в протоколах допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , протоколах допиту свідків, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколами огляду відеозаписів, протоколами проведення слідчих експериментів за участі свідків та підозрюваних, іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, встановлений пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі, останній може виїхати за межі міста Івано-Франківська та території України чи іншим чином переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 відоме їхнє місце проживання.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілих та свідків, слідчий суддя також виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від даних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на потерпілих та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Пункт 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у ОСОБА_5 відсутні джерела доходу, а також враховуючи те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , скоєні протягом невеликого проміжку часу (04 лютого 2024 року та 07 лютого 2024 року), у зв`язку із чим він може продовжити свою злочинну діяльність, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які, в свою чергу, перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо можливості застосування інших запобіжних заходів, то слідчий суддя виходить з наступного.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим, враховуючи майновий стан підозрюваного, тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 03 травня 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи, відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно пункту 1 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Жодних даних, які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчому судді не надано.

Посилання сторони захисту на такі обставини, як непритягнення раніше до кримінальної відповідальності, наявність позитивної характеристики, самі по собі не можуть бути підставою для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного з огляду на конкретні обставини справи.

Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Отож, доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання сторони захисту про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави враховує в сукупності всі наявні обставини даного кримінального провадження, характер і тяжкість інкримінованих злочинів, те що, інкриміновані злочини вчинені із застосуванням насильства, приходить до переконання не визначати розмір застави.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що продовжують існувати та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити і продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком до 03 червня 2024 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 червня 2024 року в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Строк дії ухвали до 03 червня 2024 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1