Провадження № 1-кп/201/481/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001717, внесеного у ЄРДР 09.11.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, яка має середньо-спеціальну освіту, незаміжня, на утриманні перебуває дві малолітні дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 («Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР), не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

представник потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який після цього неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 № 3275-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 № 3429-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Законом України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 4 ст. 185 після слів "у великих розмірах" доповнена словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану".

Епізод 1

21.10.2023 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, в компанії раніше знайомої потерпілої ОСОБА_5 , взяла належний останній мобільний телефон Huawei imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 для того, щоб на прохання потерпілої встановити новий пароль на мобільний телефон, та в ході цього дізналась пароль від мобільного застосунку онлайн-банкінгу «А-Банк24», що був встановлений на телефоні потерпілої та надавав доступ до грошових коштів потерпілої, які ОСОБА_3 визначила об`єктом свого злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, о 14:07 год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою паролю «1958», який їй став відомий від потерпілої, зайшла до застосунку «А-Банк24», та отримала доступ до рахунку кредитної картки потерпілої НОМЕР_3 , після чого перерахувала грошові кошти в розмірі 6000 грн. на картковий рахунок НОМЕР_4 , також сплативши при цьому комісію в розмірі 140,96 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 нічого не повідомляючи потерпілій про переказ з її рахунку грошових коштів віддала останній її мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 6140, 96 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 2

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в умовах воєнного стану, 22.10.2023 року, о 17 годині 52 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, в компанії потерпілої ОСОБА_5 , взяла належний останній мобільний телефон Huawei imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 під приводом необхідності здійснення дзвінка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи повторно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою паролю «1958» який їй став відомий від потерпілої, зайшла до застосунку «А-Банк24», та отримала доступ до рахунку кредитної картки потерпілої НОМЕР_3 , після чого перерахувала грошові кошти в розмірі 4200 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , також сплативши при цьому комісію в розмірі 168 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 нічого не повідомляючи потерпілій про переказ з її рахунку грошових коштів віддала останній її мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4368 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 3

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в умовах воєнного стану, 23.10.2023 року, о 17 годині 59 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, в компанії потерпілої ОСОБА_5 , взяла належний останній мобільний телефон Huawei imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 під приводом необхідності здійснення дзвінка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи повторно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою паролю «1958» який їй став відомий від потерпілої, зайшла до застосунку «А-Банк24», та отримала доступ до рахунку кредитної картки потерпілої НОМЕР_3 , після чого перерахувала грошові кошти в розмірі 4350 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , також сплативши при цьому комісію в розмірі 174 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 нічого не повідомляючи потерпілій про переказ з її рахунку грошових коштів віддала останній її мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4524 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 4

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в умовах воєнного стану, 25.10.2023 року, о 17 годині 13 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, в компанії потерпілої ОСОБА_5 , взяла належний останній мобільний телефон Huawei imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 - НОМЕР_2 під приводом необхідності здійснення дзвінка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи повторно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою паролю «1958» який їй став відомий від потерпілої, зайшла до застосунку «А-Банк24», та отримала доступ до рахунку кредитної картки потерпілої НОМЕР_3 , після чого перерахувала грошові кошти в розмірі 3427 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , також сплативши при цьому комісію в розмірі 137,08 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 нічого не повідомляючи потерпілій про переказ з її рахунку грошових коштів віддала останній її мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3564,08 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 5

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в умовах воєнного стану, 27.10.2023 року, о 16 годині 12 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, в компанії потерпілої ОСОБА_5 , взяла належний останній мобільний телефон Huawei imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 під приводом необхідності здійснення дзвінка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи повторно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою паролю «1958» який їй став відомий від потерпілої, зайшла до застосунку «А-Банк24», та отримала доступ до рахунку кредитної картки потерпілої НОМЕР_3 , після чого перерахувала грошові кошти в розмірі 6300 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , також сплативши при цьому комісію в розмірі 252 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 нічого не повідомляючи потерпілій про переказ з її рахунку грошових коштів віддала останній її мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 6552 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 6

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в умовах воєнного стану, 04.11.2023 року, о 12 годині 18 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Телевізійна, буд. 3Г, в компанії потерпілої ОСОБА_5 , взяла належний останній мобільний телефон Huawei imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 під приводом необхідності здійснення дзвінка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи повторно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, за допомогою паролю «1958» який їй став відомий від потерпілої, зайшла до застосунку «А-Банк24», та отримала доступ до рахунку кредитної картки потерпілої НОМЕР_3 , після чого перерахувала грошові кошти в розмірі 8760 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , також сплативши при цьому комісію в розмірі 350,40 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 нічого не повідомляючи потерпілій про переказ з її рахунку грошових коштів віддала останній її мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 9110,40 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Загалом умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Позиція обвинуваченої

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення по всім епізодам повністю та підтвердила його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаялася у вчиненому, зазначила, що частину викрадених коштів вона спрямувала на годування дитини, вибачилася перед потерпілою, пообіцяла повністю відшкодувати шкоду, просила суворо не карати.

3.Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_5 просила позов задовольнити, висловила думку про призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачена не заперечувала.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що вона не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності її позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідив документи, які характеризують її особу та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченої

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Щодо обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначення покарання

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачена була осудна у розумінні ст. 19 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Так, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, визначаючи вид та міру покарання, яке слід застосувати до обвинуваченої, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних нею кримінальних правопорушень, наслідків вчинення, соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, наявність обставини, яка пом`якшує покарання і відсутність його обтяжуючої, вчинення кримінального правопорушення вперше, тому, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Так, згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому виходячи з усіх обставин справи, а також думки потерпілої, яка просила призначити покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі, наслідків вчиненого злочину (майнова шкода, навіть частково, не відшкодована), вчинення злочину вперше, перебування на утриманні двох дітей грудного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ), суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції її від суспільства, а тому вважає, що її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи обвинуваченій зазначене вище покарання, суд враховує довідку Комунального закладу Соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» Дніпровської міської ради № 373 від 20.12.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 опинилася в складних життєвих обставинах та з 13.12.2023 зарахована до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» Дніпровської міської ради, який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 121-б, де щоденно отримує комплекс побутових, соціальних, психологічних послуг тощо.

На переконання суду, призначене покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_3 і її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого, призначене судом покарання у вигляді позбавлення волі буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення цивільного позову

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 61 223,72 грн.

На обґрунтування позову вказала, що у період з 21.10.2023 по 04.11.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно заволоділа і розпорядилась коштами позивачки шляхом переведення з банківського карткового рахунку відкритого в на ім`я ОСОБА_5 у КБ «А-банк», а саме: 21.10.2023 в сумі 6 140,96 грн; 22.10.2023 в сумі 4 368,00 грн; 23.10.2023 в сумі 4 524,00 грн; 25.10.2023 в сумі 3 564,08 грн.; 27.10.2023 в сумі 6 552,09грн.; 04.11.2023 в сумі 9 110,40 грн. Всього 34259,53 грн. З цих коштів 9259,53 грн. особисті коши ОСОБА_5 , 25 000 грн. - кредитній ліміт, відкритий у AT «Акцент Банк» для користування клієнтом банка ОСОБА_5 (кошти банку). За користування коштами «кредитного ліміту» встановлені особливі умови у вигляді підвищеної відсоткової ставки та збільшеного розміру пені (відповідальність за несвоєчасне повернення коштів).

З метою зменшення для себе шкідливих наслідків у вигляді незапланована заборгованість перед банком і стрімкого збільшення заборгованості перед баном за рахунок штрафних санкцій за несвоєчасне повернення коштів «кредитного ліміту» ОСОБА_5 була вимушена 27.11.2023 укласти з «А-БАНК» кредитний договір на суму 25000 грн., зі строком користування на 36 місяців з 27.11.2023 по 27.11.2026, із процентною ставкою 55% на рік, розмір щомісячного платежу 1443,45 грн. Такий щомісячний платіж визначено ОСОБА_5 як максимально можливий для погашення заборгованості перед банком та повернення кредиту. Загальна сума, яку має повернути ОСОБА_5 «А-Банку» до 27.11.2026 складає 51964,19 грн.

Зазначила, що отримання ОСОБА_5 кредиту для погашення заборгованості перед «А-Банком» знаходиться в причино-наслідковому зв`язку зі злочинними протиправними діями відповідачки ОСОБА_3 , а укладання 27.11.2023 кредитного договору з банком для ОСОБА_5 є єдиною можливість зменшити для себе шкідливі наслідки протиправної діяльності відповідачки ОСОБА_3 . Тому загальний розмір заподіяної ОСОБА_3 шкоди складає 9259, 53 + 51964,19 грн = 61223,72 грн., з яких 9259,53 грн. - кошти ОСОБА_5 , таємно викрадені ОСОБА_3 в період з 21.10.2023 по 04.11.2023 шляхом незаконного зняття з кредитної кратки ОСОБА_5 , а 51964,19 грн. - сукупний борг ОСОБА_7 перед АО «Акцент банк» за кредитним договором від 27.11.2023.

На підставі викладеного, просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 кошти в розмірі 61 223.72 грн в рахунок відшкодування шкоди (збитків) завданої вчиненням кримінального правопорушення та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги ОСОБА_3 визнала. Правом на надання відзиву на повну заяву не скористалася.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що обвинуваченою ОСОБА_3 в результаті протиправних дій потерпілій ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду в розмірі 34 259,44 грн, яка інкримінується обвинуваченій і встановлена в ході судового засідання на підставі банківських виписок і обвинуваченою ОСОБА_3 не оспорюється.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Системне тлумачення вказаної норми цивільного законодавства свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують той факт, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Положення статей 127, 128 КПК, ст. 22 ЦК, за змістом яких сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками.

Зокрема, розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч. 5 ст. 128 КПК і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача.

Встановлено, що саме внаслідок противоправних дії обвинуваченої ОСОБА_3 з карткового рахунку потерпілої ОСОБА_5 були перераховані грошові кошти у загальній сумі 34259,53 грн., тому ця сума є прямими збитками втратами у розумінні ст. 22 ЦК України, яких особа зазнала у зв`язку із вчиненням щодо неї кримінального правопорушення ОСОБА_3 , а тому ця шкода підлягає відшкодуванню за рахунок останньої на користь позивачки потерпілої ОСОБА_5 .

Щодо вимог ОСОБА_5 про відшкодування решти коштів 26364,28 грн. (61223,72 - 34259,53), то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із такого.

Потерпіла ОСОБА_5 вказує, що була вимушена 27.11.2023 укласти з «А-БАНК» кредитний договір на суму 25000 грн., зі строком користування на 36 місяців з 27.11.2023 по 27.11.2026, із процентною ставкою 55% на рік, розмір щомісячного платежу 1443,45 грн. Такий щомісячний платіж визначено ОСОБА_5 як максимально можливий для погашення заборгованості перед банком та повернення кредиту. Загальна сума, яку має повернути ОСОБА_5 «А-Банку» до 27.11.2026 складає 51964,19 грн.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, до цивільного позову позивачка не надала ані самого кредитного договору, укладеного 27.11.2023 з «А-БАНК» на суму 25000,00 грн., ані доказів отримання указаних кредитних коштів, які були у подальшому спрямовані на погашення заборгованості перед банком.

Як було вказано, позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують той факт, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати такі доходи.

Розмір шкоди у вигляді укладення кредитного договору для погашення заборгованості не перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому між протиправними діями відповідачки ОСОБА_3 та начебто завданою потерпілій ОСОБА_5 шкодою.

До того ж в Україні дії принцип свободи договору. Згідно зі ст. 627 ЦК України «Свобода договору» відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для задоволення решти позовних вимог у частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 та на користь потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 26364,28 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають заколенню частково шляхом стягнення із обвинуваченої ОСОБА_3 та на користь потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 34259,44 грн.

Виходячи із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17), при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

8.Відшкодування витрат на правову допомогу

Потерпілою також заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, як її представника, в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки витрати потерпілого на правову допомогу адвоката підтверджуються документально, суд вважає, що ці витрати підлягають відшкодуванню обвинуваченою в повному обсязі.

9.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

10.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченій не застосовувався. Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 34 259,44 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Запобіжний захід не застосовувався.

Речові докази відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1