У Х В А Л А

судового засідання

29.04.2024 року Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні слідчого судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 перебувала скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 26.03.2019 року на підставі Розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_6 №23/Р від 25.03.2019 року, матеріали вказаної скарги передано слідчій судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 .

У скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, оскільки вона є передчасною та необґрунтованою, однобічною, яка суперечить його охоронюваним законом правам та інтересам.

В судових засіданнях ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання вкотре не з`явився, про причини неявки не повідомив, однак неявка слідчого чи прокурора в силу вимог ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК Україниу разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи позицію скаржника, розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, в тому числі копію постанови про закриття кримінального провадження, що додана до скарги, а також матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України прихожу до наступного висновку.

Пунктом 3 ч. 1ст. 303 КПК України передбачено право оскарження на досудовому провадженні рішень дізнавача, слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів.

За змістом ст. 2 КПК Українизавданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У частині 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, дізнавача, слідчого, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1ст. 91 КПК Україниу кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на дізнавача, слідчого та прокурора.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п.3Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого, дізнавача та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відтак слідчим суддею встановлено, що слідчим Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий ОСОБА_4 приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України, мотивував тим, що закрито кримінальне провадження, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Однак, слідчий не вказав, які саме зібрані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку, є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.

Відтак слідчий суддя приходить до переконання, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не вмотивована. Як зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 07.02.2018 року, слідчим не було поведено будь-яких слідчих та процесуальних дій, щоб дійти висновку про те, що «в зібраних матеріалах відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України», кримінальне провадження було закрито.

Виходячи з ст. 84 КПК України встановлення наявності чи відсутності фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню здійснюється дізнавачем, слідчим на підставі доказів. Тобто, відсутність складу кримінального правопорушення дізнавачем, слідчим має бути встановлено на підставі відповідних доказів, отриманих у передбаченому КПК України порядку.

Згідно з ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Проте, протягом усього розгляду скарги ОСОБА_7 матеріали закритого кримінального провадження для вивчення в судовому засіданні так і не надані суду.

Нормами Кримінального процесуального кодексу України змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків визначені загальними засадами кримінального провадження (статтями 7, 22, 26, 28 КПК України).

Відповідно до частини 1 ст. 22 КК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

За таких обставин оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати, а скаргу скаржника ОСОБА_3 задоволення.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов переконання про необхідність поновлення скаржнику строку для оскарження постанови слідчого, оскільки у матеріалах провадження відсутні чіткі дані щодо вручення йому такої.

В зв`язку з тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, невмотивованою та передчасною, а досудове розслідування по кримінальному провадженню №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України проведено однобічно та поверхово, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України -задовольнити.

Постанову слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003713 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України - скасувати.

Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1