Справа № 309/1788/23
Провадження № 1-кп/309/116/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст матеріали кримінального провадження № 0000160, внесеного до ЄРДР 09 березня 2023 року, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою загальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 28 лютого 2023 року, будучи військовозобов`язаним прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України.

Цього ж дня, 28 лютого 2023, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , пройшовши військово - лікарську комісію, визнаний придатним для проходження військової служби, будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022, отримав бойову повістку про прибуття 01 березня 2023 року до пункту відправки військову частину НОМЕР_1 , однак останній достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69-2022 не прибув, і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ст. 336 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст. 336 КК України визнав частково. Суду ствердив, що умислу ухилятися від проходження служби він не мав. Дійсно 28 лютого 2023 р. він отримав бойову повістку про прибуття 01 березня 2023 року до пункту відправки в військову частину НОМЕР_1 . Цього ж дня 01 березня 2023 р. він до РТЦК та СП не прийшов, оскільки почував себе хворобливо, а саме у нього боліло серце. До лікарів він не звертався.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_5 суду ствердив, що він працював старшим солдатом в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обвинувачений ОСОБА_4 28.02.2023 р. пройшов ВЛК та визнаний придатним для проходження військової служби. Цього ж дня ОСОБА_4 отримав бойову повістку на 09 год. 01.03.2023 р. та був письмово попереджений про наслідки, які настануть в разі його неявки до РТЦК та СП 01.03.2023 р. Однак, 01.03.2023 р. ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, внаслідок чого була подана заява до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 336 КК України.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доводиться письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні зокрема:

- З повідомлення про кримінальне правопорушення від 04 березня 2023 року за № 1611 вбачається, що від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі полковника ОСОБА_6 на ім`я начальника Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення за ст. 336 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 .

- Розпискою про отримання бойової повістки , яка отримана ним 28.02.2023 р. о 12 год. 00 хв. про явку на 09 год. 01.03.2023 р.;

- Аркушем доведення про ознайомлення про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України від 28.022023 р.;

- Карткою обстеження та медичного огляду від 28.02.2023 р., відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний придатним для проходження військової служби;

- Довідкою військово-лікарської комісії № 1542 від 28.02.2023 р.

Зазначені докази, сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, визнається і оцінюється судом як належні та допустимі, а у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Відповідно, досліджені докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, та у їх відношенні безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 наведеного Кодексу судом не встановлено та сторонами не доведено. Як наслідок, на переконання суду, яке ним сформоване у порядку ст. 94 КПК України, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому немає об`єктивних підстав їм недовіряти.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності, доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини, визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та які містяться у матеріалах цього провадження.

Висловлені обвинуваченим ОСОБА_4 доводи щодо неможливості явки 01.03.2023 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 через стан здоров`я не підтверджені жодними доказами та є недоведеними.

Позиція ОСОБА_4 щодо визнання ним частково своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є цілеспрямованою та направленою, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів.

Таким чином, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

По місцю постійного проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризуються позитивно.

Згідно відповіді з Комунального некомерційного підприємства «Хустська центральна лікарня імені О.П. Віцинського» Хустської міської ради ОСОБА_4 на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За даними обліку СІАЗ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Також, суд враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, враховуючи особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, зробив переоцінку своєї поведінки, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання і звільнення його від покарання, з випробуванням, тобто застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, адже таке покарання на переконання суду буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому не обирався та , враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України не убачає підстав для його визначення.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області, а засудженими у цей же строк з моменту отримання копії цього вироку.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1