Справа № 646/2381/24
Провадження № 1-кс/646/636/2024
УХВАЛА

іменем України

05.03.2024 року слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000634 від 02.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0000634 від 02.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 02.03.2024 року о 17 год. 39 хв. до чергової частини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 02.03.2024 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесного конфлікту на побутовому ґрунті зі своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на вулиці біля під`їзду №7 будинку АДРЕСА_1 , навпроти вікон квартири АДРЕСА_2 , діючи з особистих мотивів та з метою помсти потерпілої, з прямим умислом, направленим на спричинення смерті потерпілої ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого злочинного діяння та бажаючи заподіяння смерті потерпілої, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілої, схопивши цеглу кинув її у вікно кухні та розбивши скло, дістав з кишені та кинув в приміщення кухні де перебувала потерпіла гранату РГД-5, а після того як пролунав вибух покинув місце події у невідомому напрямку. Тобто ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті потерпілої, але кримінальне правопорушення не було закінчено, так як потерпіла сховалася від вибуху гранати за стіною в коридорі квартири.

02.03.2024 року слідчим з письмової добровільної згоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ході огляду місця події, на вулиці біля під`їзду №7 будинку АДРЕСА_1 , навпроти вікон квартири АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: чека з кільцем від запалу, важиль від запалу типу УЗРГМ з маркуванням «131», «76 УЗРГМ 583», сім металевих уламків від корпусу гранати РГД-5 та одна половина білої цегли.

Вилучене в ході проведення огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0000634 від 02.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів які є знаряддям кримінального правопорушення, які визнано на даний час речовими доказами та які мають суттєве значення для кримінального провадження, прокурор просив суд накласти арешт на вище зазначене майно.

Прокурор у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав та просив задовольнити.

Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що Куп`янським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 02.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно постанови слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 02.03.2024 року, майно вилучене в ході проведення огляду місця події, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000634 від 02.03.2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На виконання вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, прокурор повинен був звернутися до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. В передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк, як встановлено вище, прокурором подано до суду клопотання про арешт майна.

Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в ст. 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, стороною обвинувачення доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до ст. ст. 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження даним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000634 від 02.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000634 від 02.03.2024 року, які були вилучені під час огляду місця події 02.03.2024 року на вулиці біля під`їзду №7 будинку АДРЕСА_3 , а саме: чеку з кільцем від запалу, важиль від запалу типу УЗРГМ з маркуванням «131», «76 УЗРГМ 583», сім металевих уламків від корпусу гранати РГД-5 та одну половину білої цегли, шляхом заборони користування відчуження та розпорядження будь-яким, із подальшим зберіганням зазначеного майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя