Справа № 188/675/22
Провадження № 1-і/188/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 від 10.06.2022, стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Лисичанськ Луганської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 12.06.2013 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

2) 04.06.2019 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3) 30.09.2020 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців;

4) 27.01.2022 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за дистаційною участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за дистанційною участю захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор 10.04.2024р. надав до суду клопотання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що о 14 годині 00 хвилин 17 квітня 2024 року закінчується строк тримання обвинуваченого під вартою. Однак, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин, які прокурор вважає встановленими.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який на правових підставах діяв на час скоєння кримінального правопорушення.

10.06.2022р. приблизно о 16 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, через незачинені вхідні двері проник до приміщення магазину «Єва» TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, діючи повторно, таємно викрав майно, яке належить TOB «РУШ».

Після чого ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «РУШ» майнову шкоду в розмірі 10 013 гривень 08 копійок.

10.06.2022р. відомості за цим фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

10.06.2022р. о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.06.2022р. об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, прокурор вважає, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років і яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

16.06.2022р. ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який своєчасно неодноразово продовжувався судом у встановленому КПК України порядку.

Прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує вагомістю наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. ОСОБА_3 не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проведення судового розгляду.

Також прокурор просить врахувати, що ОСОБА_3 зареєстрований за місцем проживання на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість втекти на тимчасово непідконтрольну органам державної влади України територію.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує

тим, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, обвинувачується у вчиненні нового злочину у період іспитового строку, що вказує на те, що він може продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор стверджує, що зазначені ризики, які слугували підставами для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, на цей час не зникли та не зменшились.

Прокурор переконаний, що враховуючи викладені обставини, застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

В судовому засіданні прокурор підтримав і обгрунтував подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання та зазначив, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, до нього можна застосувати особисте зобов`язання і він буде виконувати покладені на нього обов`язки. Доказів його вини у вчиненні крадіжки із проникненням у приміщення магазину сторона обвинувачення не надала і не спростувала твердження обвинуваченого, що речі, які викрадені з магазину, йому дала для тимчасового зберігання його знайома.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думки осіб, які беруть участь у судовому провадженні, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 вказаної статті КПК).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілих, свідків у провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладену в п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким. Обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, та можливість отримання обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років дають суду підстави для висновку про існування ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, використовуючи для цього ту обставину, що частина території України окупована іноземною державою, а частина території знаходиться у зоні бойових дій, що спричинило значне переміщення населення; обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності.

Відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, переховування особи від правосуддя та здійснення впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних. При цьому зазначено, що перешкоджання встановленню істини у справі, здійснення впливу на свідків та потерпілих, переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

До моменту закінчення кримінального провадження існує ризик переховування обвинуваченого від суду і він не може бути попереджений шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, вказаним в ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з огляду на існування вказаного ризику, враховуючи конкретні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 18 лютого 2024 року.

У пункті 20 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що дія ухвали про застосування запобіжного заходу припиняється після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченій менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 372, 392-395, 532

КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000775 від 10.06.2022 року строком на 60 (шістдесят) діб до 14 години 00 хвилин 09 червня 2024 року включно з правом внесення визначеної при обранні запобіжного заходу застави в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 74 430 гривень та покладанням на обвинуваченого визначених обов`язків при її внесенні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копії цієї ухвали вручити захиснику, прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Державної установи «Дніпропетровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1