Справа № 369/7475/24
Провадження №1-кс/369/1585/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 10.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 10.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001071 від 10.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000500 від 13.02.2023 від потерпілого ОСОБА_5 надійшла письмова заява з проханням долучити до матеріалів провадження відповідні документи, що стосуються рекламних банерів.

Окрім того, окремим абзацом ОСОБА_5 повідомив про самоправні дій дії ОСОБА_5 , а саме про факт самовільного розпорядження останнім автомобілем марки «ГАЗ-3302», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Вказане повідомлення, а також рапорт слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 з приводу самоправних дій, які були вчинені відносно майна заявника ОСОБА_5 , відповідно до Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України № 100 від 08.02.2019 зареєстровано в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за № 899 від 18.02.2023.

18.02.2023 за даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В подальшому, у ОСОБА_5 , виник конкретний злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, тому він, 24.02.2023 о 11 годині 15 хвилин, перебуваючи в приміщенні відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Мила, вул. Комарова, 2-А, усвідомлюючи, що надані ним у відповідні органи відомості не відповідають дійсності, а факт злочину не мав місця, будучи письмово попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів, повідомив дізнавачу сектору дізнання відділення поліції №4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_8 завідомо неправдиву інформацію про скоєння відносно нього його батьком ОСОБА_5 кримінального проступку, а саме самоправства в період часу з вересня 2021 року по 15 лютого 2023 року, що виражалось у самовільному, всупереч установленому законом порядку, розпорядженням автомобілем марки «ГАЗ-3302», 2008 року випуску, з д.н.з. НОМЕР_1 , про що дізнавачем був складений протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, який ОСОБА_5 затвердив сврїм особистим підписом.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000084 від 18.02.2023 встановлено, що жодних самоправних дій з майном ОСОБА_5 , а саме з автомобілем марки «ГАЗ-3302», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не вчинялось.

Натомість він сам 27.05.2021, на підставі довіреності, передав його у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_9 , однак достовірно знаючи про це, ОСОБА_5 подав завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

Крім цього, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 18.02.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, 24.02.2023 в період часу з 10 години 00 хвилин по 10 годину 20 хвилин, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Мила, вул. Комарова, 2-А, будучи письмово попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст.384 КК України за завідомо неправдиве показання потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів, надав покази дізнавачу сектору дізнання відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_8 з приводу того, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення відносно нього, а саме самоправство в період часу з вересня 2021 року по 15 лютого 2023 року, що виражалось у самовільному, всупереч установленому законом порядку, розпорядженням автомобілем марки «ГАЗ-3302», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , про що дізнавачем був складений протокол допиту потерпілого, який ОСОБА_5 затвердив власним підписом.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000084 від 18.02.2023 встановлено, що жодних самоправних дій з майном ОСОБА_5 , а саме з автомобілем марки «ГАЗ-3302», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не вчинялось, натомість він сам 27.05.2021, на підставі довіреності, передав його у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_9 .

25.04.2024 постановою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури були об`єднані кримінальні провадження №0001071 від 10.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України та №0000099 від 25.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України в одне провадження за спільним №0001071 від 10.04.2024.

26.04.2024 слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні, прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, українець, громадянин України, маючий вищу освіту, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України обґрунтовується наступними доказами, які зібрані у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 17.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.04.2024;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 18.04.2024;

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_5 від 24.02.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 24.02.2023;

- постановою про призначення судової почеркознавчої експертизи від 06.03.2024;

- висновком експерта №СЕ-19/111-24/15443-ПЧ від 03.04.2024;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.04.2024;

- іншими матеріалами в своїй сукупності.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені кримінальні правопорушення, тяжче з яких є нетяжким злочином та карається позбавленням волі строком до 2 років, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявок до органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слідчий зазначає наступне:

- підозрюваний не має постійного місця роботи;

- підозрюваний не має тісних соціальних зв`язків;

- підозрюваний не має на утриманні батьків похилого віку.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрювана, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_5 буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі не застосування до нього запобіжного заходу, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Одночасно, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання надасть змогу забезпечити інтереси кримінального провадження з мінімальним обмеженням конституційних прав підозрюваного, оскільки не покладає на нього додатковий тягар вчинення будь-яких процесуальних дій, однак є додатковим заходом застосування юридичної процедури у виді судової санкції для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Органом досудового розслідування та прокурором на даний час не встановлено підстав для застосування інших, більш суворих запобіжних заходів, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення завдань кримінального провадження на даній стадії кримінального процесу.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянинаУкраїни, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з необґрунтованістю наявності ризиків, передбачених КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001071 від 10.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

Як вбачається з поданого клопотання, у вчиненні вказаних кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, українець, громадянин України, маючий вищу освіту, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України обґрунтовується наступними доказами, які зібрані у кримінальному провадженні та долучені до поданого клопотання.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 194 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 10.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.05.2024 року о 12:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_11