Провадження № 1-кп/344/491/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишнопіль Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх осіб не має, судимого:

- вироком Черкаського апеляційного суду від 16.08.2001 за ч.2 ст.79, ст.44 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/2 майна;

- вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 08.11.2006 за ч.3 ст. 289, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією 1/2 частини майна, що є його особистою власністю;

- вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 09.02.2010 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання - позбавлення волі на строк 7 років 8 місяців з конфіскацією належного йому на праві приватної власності майна;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.04.2023 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст.70 КК України до покарання - арешту на строк 5 місяців;

- вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 за ч.3 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, що набрав законної сили 26.09.2023; ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.09.2023 на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Кіцманського районного суду від 18.07.2023 у виді 5 років позбавлення волі, менш суворого, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.04.2023 у виді 5 місяців арешту, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; покарання не відбуто;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_10 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, повторно, а також використання завідомо підроблених документів.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_10 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_10 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. 22 жовтня 2022 року ОСОБА_10 з метою реалізації свого злочинного умислу звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , який у м. Івано-Франківську надає в оренду транспортні засоби.

Отримавши від ОСОБА_7 необхідну інформацію щодо оренди автомобіля, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману під приводом оренди автомобіля, 03.11.2022 за допомогою месенджера «Viber» надіслав на контактний номер ОСОБА_7 фотокопії офіційних документів, необхідних для підтвердження його особи під іншими анкетними даними - завідомо підроблене посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із своєю фотокарткою та завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з номером та серією НОМЕР_4 із своєю фотокарткою.

З метою доведення до кінця свого злочинного наміру, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 з корисливих мотивів, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом обману, називаючи себе ОСОБА_11 та представляючи завідомо підроблений паспорт громадянина України та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , 03.11.2022, зустрівшись із ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , уклав договір оренди транспортного засобу «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належав ОСОБА_7 , з визначеним строком тимчасового володіння та користування за відповідну оплату.

ОСОБА_7 , будучи введеним в оману ОСОБА_10 , вважаючи його ОСОБА_11 , на підставі укладеного між ними договору оренди передав ОСОБА_10 транспортний засіб «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про його реєстрацію та ключ від нього.

ОСОБА_10 , незаконно заволодівши транспортним засобом «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , вартість якого на момент вчинення злочину становила 335172 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, покинув місце вчинення злочину та надалі вказаним транспортним засобом розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до постанови Верховної ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 № 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, і згідно до наказу МВС України № 456 від 06.06.2019 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» оформляється та видається територіальними підрозділами Державної міграційної служби України, у зв`язку з чим є офіційним документом.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» № 340 від 08.05.1993, посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, яке видається територіальними сервісними центрами МВС України, у зв`язку з чим є офіційним документом.

При невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час ОСОБА_10 отримав завідомо підроблені офіційні документи - паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з номером та серією НОМЕР_4, у якому здійснено зміну фотокартки на першій сторінці на фотокартку ОСОБА_10 , а також посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 від 24.09.2021, видане на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із фотокарткою ОСОБА_10 , яке виготовлене не на підприємстві, яке повинно здійснювати їх випуск, із нанесенням зображень термосублімаційним способом друку та внесеними змінами первинного вмісту, які зберігав у себе.

Надалі ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, називаючи себе ОСОБА_11 , використовуючи завідомо підроблений паспорт громадянина України та посвідчення водія, ввів в оману фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 (який у м. Івано-Франківськ надає в оренду транспортні засоби) задля незаконного заволодіння транспортним засобом «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належав останньому.

Так, 03.11.2022 ОСОБА_10 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, зустрівшись із ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , під час укладання договору оренди транспортного засобу «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 використав завідомо підроблені офіційні документи - паспорт громадянина України з серією та номером НОМЕР_4 , а також посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 від 24.09.2021, видані на ім`я ОСОБА_11 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини кримінальних правопорушень відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Суду показав, що 22 жовтня 2022 року звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 для оренди автомобіля марки «Ford Fusion» 2016 року випуску. За місяць до цього замовив у інтернеті на ім`я ОСОБА_11 посвідчення водія, надавши своє фото, а паспорт громадянина України на це ім`я чи то купив, чи то знайшов, теж надав свою фотокартку. ОСОБА_7 представився ОСОБА_11 , використовував документи на ім`я останнього зі своєю фотокарткою для укладення договору оренди автомобіля, за оренду здійснював оплату без запізнень, а через деякий час продав вказаний автомобіль у м. Біла Церква за 7200 доларів США, кому саме - не пам`ятає. Таким чином незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого. Щодо цивільного позову ОСОБА_7 , то вважає, що оскільки автомобіль після вироку буде повернуто потерпілому, то підстави відшкодовувати його вартість відсутні, але у разі, якщо зазначений автомобіль потерпілому не буде повернуто, то готовий відшкодувати завдану матеріальну шкоду. У частині моральної шкоди цивільний позов визнав частково - на суму 15 000 грн. Щиро розкаявся у вчиненому. Просив врахувати пом`якшуючі покарання обставини та намір укласти контракт з ЗСУ і призначити покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом змінено обсяг і порядок дослідження доказів, визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.3 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинене повторно, та за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підроблених документів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином (ч.3 ст.289 КК України), та кримінальним проступком (ч.4 ст.358 КК України), дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень був вже неодноразово судимий до позбавлення волі за вчинення умисних корисливих злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі (т.2 а.с.119-123), востаннє вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 за ч.3 ст.190 КК України, який набрав законної сили 25.09.2023, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на даний час відбуває покарання за вказаним вироком; з середньою спеціальною освітою, до затримання не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх осіб не має, під наглядом лікаря-психіатра КНП «ЧОПНД ЧОР» не перебуває і не перебував (т.2 а.с.117), під наглядом у КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» не перебуває (т.2 а.с.118). Суд також враховує щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, що просила призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання відповідно до санкцій ч.3 ст.289 КК України - позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього майна та за ч.4 ст.358 КК України - арешт на строк шість місяців, остаточно визначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього майна, зарахувавши частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, позицію потерпілого, що просив призначити покарання відповідно до закону, позицію представника потерпілого, що з приводу призначення покарання підтримав позицію прокурора та просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили визнати щире каяття та намір відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду обставинами, які пом`якшують покарання та призначити покарання обвинуваченому із застосуванням ст.69 КК України, враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та відбував покарання у місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічний умисний корисливий злочин, що свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції кримінальних правопорушень: за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією усього майна та за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі, визначивши остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання ОСОБА_10 є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім того, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023, більш суворим покаранням за цим вироком, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією усього майна, зарахувавши у строк призначеного покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 до вступу цього вироку в законну силу.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 із урахуванням заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог (т.1 а.с.108) заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, на суму 300 000 грн та моральної шкоди на суму 300 000 грн. Як встановлено під час судового розгляду, вартість транспортного засобу марки «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 335 172 гривні, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/109-22/13265-АВ від 20.12.2022 (т.1 а.с.207-217) та визнається обвинуваченим. ОСОБА_7 просив стягнути з ОСОБА_10 300 000 грн на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, а тому вказану суму слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Що стосується відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 завдано моральних страждань, що полягали у незаконному заволодінні його транспортним засобом, та спричинили негативні зміни у його житті: щоденні думки про наслідки злочину, емоційна напруга, нервозність, обурення від вчиненого, незаконне позбавлення права власності, нераціональне витрачання життєвого часу, залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Проте, на переконання суду, заявлений ОСОБА_7 розмір морального відшкодування у розмірі 300 000 грн є занадто великим. Суд вважає, що з врахуванням глибини моральних страждань, яких зазнав потерпілий, та матеріального становища обвинуваченого, буде необхідним та достатнім в цій частині стягнути з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_7 40 000 грн на відшкодування заподіяної ним моральної шкоди.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Враховуючи, що 20.11.2022 між ФОП « ОСОБА_12 » в особі відповідального ОСОБА_12 та ОСОБА_14 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Ford Fusion», 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN-номер кузова НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_2 (т.1 а.с.238-239), тобто транспортний засіб марки «Ford Fusion», як встановлено під час судового розгляду, вибув із власності ОСОБА_7 поза його волею, а новим власником є ОСОБА_14 , то відповідно до ч.12 ст.100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, слід вирішувати у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

За таких обставин арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вказаний автомобіль, який за останньою реєстрацією зареєстровано за ОСОБА_14 на підставі договору №6230/22/000325 від 20.11.2022 - до вирішення спору про належність автомобіля залишити без змін.

Питання інших речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 не застосовується. Обвинувачений відбуває покарання відповідно до вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.289 КК України - позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією усього майна;

за ч.4 ст.358 КК України - обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією усього майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 у виді позбавлення волі на строк п`ять років, більш суворим покаранням за цим вироком, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання - позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією усього майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 обчислювати з 01 грудня 2022 року. Зарахувати ОСОБА_10 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 до вступу цього вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , триста тисяч гривень на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та сорок тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави із зарахуванням на рахунок НОМЕР_7 , отримувач: ГУК в Івано-Франківській обл. /ТГ м.Івано-Франківськ/24060300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача: 37951998, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 6289 гривень 84 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз № СЕ-19/109-22/13265-АВ від 20.12.2022 (т.1 а.с.206), №296/23-28 від 11.04.2023 (т.1 а.с.244).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06.12.2022 (т.1 а.с.46-47) на автомобіль марки «Ford Fusion», 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , VIN-код НОМЕР_3 , який за останньою реєстрацією зареєстровано за ОСОБА_14 на підставі договору №6230/22/000325 від 20.11.2022 - до вирішення спору про належність автомобіля залишити без змін.

Речові докази: автомобіль марки «Ford Fusion», 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , VIN-код НОМЕР_3 (постанова від 02.12.2022, т.1 а.с.194) - зберігати на арешт майданчику до вирішення спору про належність автомобіля; оригінали документів згідно постанови від 10.12.2022, т.1 а.с.243, що використовувалися при відчуженні транспортного засобу; оригінал договору оренди транспортного засобу «Ford Fusion», 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 (постанова від 03.12.2022, т.1 а.с.156), оригінали висновків експертів (постанова від 20.07.2023, т.2 а.с.102) - зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Xiaomi M1 A1» із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» із номером НОМЕР_9 (постанова від 02.12.2022, т.1 а.с.161, 168) - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_15

Суддя ОСОБА_16

Суддя ОСОБА_17