Провадження № 1-кс/947/4561/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000307 від 05.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі Слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000307 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Київською окружною прокуратурою міста Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.03.2024 до чергової частини Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій остання просить прийняти міри правового характеру до невстановлної особи, яка 29.02.2024 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами заявниці у сумі 494 грн, які заявниця перерахувала через платіжний термінал на картковий рахунок

№ НОМЕР_1 , чим завдала матеріальної шкоди заявниці на суму 494 гривень.

В ході проведення досудового розслідування, допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка пояснила, що 29.02.2024 приблизно о 18:00 год. здійснила вхід через свій мобільний пристрій до соціальної мережі «Facebook», де перейшла на сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якій вбачалося продаж жіночих товарів у виді одягу. Переглянувши публікації сторінки, ОСОБА_5 обрала товар, а саме жилетку, вартість якої становила згідно опису 850 гривень, в подальшому остання написала у приватні повідомлення продавцю, після чого продавець надіслав умови купівлі товару, при цьому здійснення оплати за товар у формі завдатку та повної оплати на банківську картку № НОМЕР_1 . ОСОБА_5 погодилася на умови оформлення замовлення, та в подальшому здійснила оплату у виді завдатку в сумі 520 гривень (з урахуванням комісії в сумі 26 гривень) за допомогою платіжного терміналу, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 . Після здійснення оплати, остання повідомила про це продавця, та зазначила повні дані для відправки товару. В обумовлений строк доставки від 2 до 7 робочих днів, товар ОСОБА_5 не отримала та гроші їй ніхто не повернув.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що особа, яка шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 , використовувала банківську картку № НОМЕР_1 , яка емітована АТ КБ «Приватбанк» .

В ході виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України працівниками ВКП Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, було встановлено, що на території м. Одеса діє група осіб, які систематично ошукують громадян під приводом продажу одягу через Всесвітню мережу «Інтернет» використовуючи застосунок www.facebook.com. Також було встановлено, що вказана група осіб створила в вищезазначеному застосунку сторінку за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яку вони використовують в своїй злочинній діяльності. В ході відпрацювання отриманої інформації було встановлено, що до даної групи можуть бути причетні громадянин України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також встановлено, що в своїй злочинній діяльності останній використовує також інші банківські картки, а саме № НОМЕР_2 , емітована АТ "ОТП БАНК" код ЄДРПОУ 21685166, та № НОМЕР_3 , емітована АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» . Також встановлено, що на території України є інші зареєстровані факти шахрайських дій з використанням вищезазначених банківських карток.

Також було встановлено, що вказані особи мешкають за адресою:

АДРЕСА_2 , яка згідно довідки № 368790089 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реестру прав власності на нерухоме майно, зазначена квартира на праві власності належить громадянці ОСОБА_7 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обшуку на запропонування слідчого видати зазначені в ухвалі речі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 видали наступне майно:

-мобільний телефон марки «iPhone 11» imei НОМЕР_4 із сім-картою абонентський номер НОМЕР_5 , який оглянуто, вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ № RIC2009485;

-мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max» imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , із сім-картою абонентський номер НОМЕР_8 , який оглянуто, вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ № RIC2009486.

-мобільний телефон марки «iPhone Х» imei НОМЕР_9 із сім-картою абонентський номер НОМЕР_10 , який оглянуто, вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ № RIC2009487.

-ноутбук чорного кольору марки «Dell» серійний номер НОМЕР_11 Service tag (s/n) НОМЕР_12 із зарядним пристроєм CN-09RCD-75780, який оглянуто, вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ № PSP4022571.

-пластикові банківські картки в кількості 3 штуки:

№ 734841 ОТП банк іменова «Daria Tryhub»,

№ НОМЕР_1 Приватбанк ,№ НОМЕР_13 , які оглянуто, вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ № CRI1206214.

29.03.2024 року на підставі слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення зазначає, що вилучене майно 28.03.2024 під час обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , - є речовим доказом та може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що в рамках кримінального провадження виникла необхідність в проведенні ряду експертних досліджень вказаних речей, та оскільки у разі повернення вказаного тимчасово вилученого майна будуть створені можливості для його знищення, або переховування.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте остання до суду скерувала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Власники майна, будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду клопотання про арешт майна, у судове засідання не з`явилися. Причини неявки слідчому судді не повідомили.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора, та зазначає, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , технічні пристрої та банківські картки ймовірно можуть містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, зв`язків власника таких технічних пристроїв з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 29.03.2024 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та у тому числі проведення відповідних експертних досліджень.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000307 від 05.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 :

-мобільний телефон марки «iPhone 11» imei НОМЕР_4 із сім-картою абонентський номер НОМЕР_5 .

-мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro max» imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , із сім-картою абонентський номер НОМЕР_8 .

-мобільний телефон марки «iPhone Х» imei НОМЕР_9 із сім-картою абонентський номер НОМЕР_10 .

-ноутбук чорного кольору марки «Dell» серійний номер НОМЕР_11 Service tag (s/n) НОМЕР_12 із зарядним пристроєм CN-09RCD-75780.

-пластикові банківські картки в кількості 3 штуки:

№ НОМЕР_2 ОТП банк іменова «Daria Tryhub»,

№ НОМЕР_1 Приватбанк ,№ НОМЕР_13 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1