ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2146/24 Справа № 234/8442/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_8 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 21 липня 2024 включно, із можливістю внесення застави у розмірі в сумі 214 720 гривень,

встановила:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000354 від 11.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 в період з 19.04.2021 року по 07.05.2021 року перебуваючи на території міста Краматорськ періодично збував покупцеві оперативної закупки ОСОБА_9 речовину, яка містить особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он).

07.05.2021 року по вулиці Софіївська у місті Краматорськ ОСОБА_8 було затримано та в період часу з 14 години 15 хвилин по 15 годину 47 хвилин проведено обшук останнього та його квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час яких вилучено речовину, яка містить особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,4676 г та 0,3407 г. Вказану особливо небезпечну психотропну речовину ОСОБА_8 незаконно умисно зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, тобто зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), вчинене повторно та за ч.1 ст.309 КК України, тобто зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он).

Під час судового засідання ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2024 року, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 21 липня 2024 року включно.

Розмір застави, в сумі 214 720 гривень, визначений ухвалою слідчого судді від 03.01.2023 року, залишено без змін.

Суд мотивував свої висновки тим, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують, продовжують існувати і не зменшились, а продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, а також наявний високий ступінь ризику ухилення та переховування обвинуваченого від суду, існує можливість вчинити нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та речовин, що унеможливлює скасування або обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

Керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд зазначив, що розмір застави, визначений слідчим суддею як альтернативний запобіжний захід ухвалою суду від 03.01.2023 не змінюється та не потребує повторного визначення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до доводів якої просить ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, такий як цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що з травня 2021 року, тобто більш ніж три роки, він перебуває під вартою, з яких майже рік йому автоматично продовжували запобіжний захід згідно ст.615 КПК України. При цьому, вважає, що всупереч практики ЄСПЛ жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України прокурором не доведений, оскільки наміру переховуватися він не має. Також до суду не заявляються свідки сторони обвинувачення, у зв`язку з чим, прокурор вже втретє просить перенести судове засідання та таким чином йде затягування справи.

Водночас, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення та відсутність у нього раніше судимостей, вважає, що прокурор не довів належним чином обґрунтованість тримання під вартою його такий довгий термін, а тому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є невмотивовано жорстоким.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі, просив про скасування ухвали суду першої інстанції та обрання щодо його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту;

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ..

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Встановлені ризики додатково обґрунтовується й тим, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Також апеляційний суд зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, у даному провадженні продовжують існувати реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Відомостей щодо протипоказань для перебування обвинуваченого під вартою не було надано, як під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2024 року, якою продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_8 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 21 липня 2024 включно, із можливістю внесення застави у розмірі в сумі 214 720 гривень- залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4