Справа № 766/1504/24 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/75/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1504/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року про відмову в арешті майна.

в с т а н о в и в:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене 30.01.2024 року у ОСОБА_7 , а саме: зіп-пакет з кристалічною речовиною, який поміщено до сейф-пакету PSP1099744.

Підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора стало те, що діючим КПК України не передбачено вилучення майна в особи під час огляду місця події, а саме особи. Крім того, під час затримання ОСОБА_7 не було складено відповідний протокол про затримання та його копія не вручена останньому.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою накласти арешт на майно, про яке просить в клопотанні прокурор.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалення оскаржуваної ухвали з істотним порушенням вимог КПК України.

Зокрема, апелянт вказує на те, що 30.01.2024 року о 11.30 до ЧЧ ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення ОСОБА_8 про те, що 30.01.2024 року о 11 години 27 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки документів у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомив, що має при собі наркотичну речовину.

30.01.2024 року в період часу з 12 години 18 хвилин до 12 години 25 хвилин, в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, біля буд. АДРЕСА_1 , знаходився громадянин ОСОБА_7 , який добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий пакет типу зіп-лок із вмістом невідомої кристалічної речовини білого кольору. В даний зіп-пакет з кристалічною речовиною було вилучено та упаковано до сейф пакету PSP1099744/

30.01.2024 року постановою дізнавача СД ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , поліетиленовий пакет типу зіп - лок з кристалічною речовиною білого кольору, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження. Крім того, апелянт зазначає про те, що вилучення вищевказаної речовини у ОСОБА_7 відбувалося не під час його затримання.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції надійшла до Херсонської окружної прокуратури лише 12.02.2024 року.

В судове засідання ОСОБА_7 (володілець майна) не з`явився, про дату, час і місце розгляду провадження повідомлений у процесуальний спосіб. Заяв про відкладення розгляду до суду від нього не надходило, що не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання доводів клопотання та апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до п.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження, прокурор про дату, час та місце розгляду клопотання судом не повідомлявся, в судове засідання не викликався. Клопотання про арешт майна було розглянуто без участі прокурора. Копія ухвали прокурору не надсилалась. Копію оскаржуваної ухвали апелянтом було отримано лише 12.02.2024 року.

Зважаючи на обставини, викладені в клопотанні прокурора, які об`єктивно підтверджуються матеріалами провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений, а тому підстави розглядати дане клопотання про поновлення строку відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст.170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1, 5 ст.237 КПК України, метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані вимоги КПК України, слідчим суддею суду першої інстанції при розгляді клопотання прокурора дотримані не були.

З наданих до суду матеріалів убачається, що в провадженні РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 30.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2024 року о 11 годині 30 хвилин до ЧЧ ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення ОСОБА_8 про те, що 30.01.2024 року о 11 годині 27 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки документів у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомив, що має при собі наркотичну речовину. Виїздом СОГ ХРУП ГУНП в Херсонській області вказану речовину було вилучено.

За даним фактом 30.01.2024 року сектором дізнання Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області розпочато кримінальне провадження №0000056 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

30.01.2024 року в період часу з 12 години 18 хвилин до 12 години 25 хвилин в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_1 вилучено: зіп-пакет з кристалічною речовиною в середині, який було поміщено до сейф-пакету PSP1099744.

30.01.2024 року постановою дізнавача СД ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , поліетиленовий пакет типу зіп лок з кристалічною речовиною білого кольору, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Зі змісту клопотання та апеляційної скарги прокурора випливає, що ним ставиться питання про накладення арешту на вищевказане майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з підстав того, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, як убачається з клопотання та апеляційної скарги прокурора, в них чітко зазначені підстави, мета та завдання арешту майна у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає за доцільне накласти арешт на майно зазначене в клопотанні прокурора.

Безпідставними є посилання в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, як на відмову в задоволенні клопотання прокурора, на те, що діючим КПК України не передбачено вилучення майна в особи під час огляду місця події, а також на те, що під час затримання ОСОБА_7 не було складено відповідний протокол про затримання та його копія не вручена останньому.

Відповідно змісту протоколу огляду місця події від 30.01.2024 року, об`єктом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , є саме, прилегла територія поряд з магазином «Кілограм Суші», на вході до якого знаходиться гр. ОСОБА_7 , який добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий пакет типу зіп лок із вмістом невідомої кристалічної речовини білого кольору, який було вилучено і поміщено до сейф- пакета PSP1099744.

При цьому, будь-яких належних відомостей про затримання ОСОБА_7 та складання протоколу про його затримання, матеріали провадження не містять.

З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу слідчого судді належить скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання прокурора про арешт майна, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.170 - 173, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному провадженніза №0000056 від 30.01.2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженніза №0000056 від 30.01.2024 року, - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні за №0000056 від 30.01.2024 року, а саме поліетиленовий пакет типу зіп лок з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до сейф-пакета PSP1099744, вилучений 30.01.2024 року у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4