Справа № 488/2307/24
Провадження № 1-кп/488/277/24 р.
УХВАЛА

20.06.2024 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

психолога ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000079 від 16.05.2024 року відносно неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із неповною середньою освітою, учня 9-А класу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2024 року приблизно о 20:00 год., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 знаходячись на території скверу «Біла Акація», розташованого в Корабельному районі м. Миколаєва, по пр. Богоявленському, 319-А, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно наніс не менше п`яти ударів в область обличчя та голови потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді саден в ділянці голови та синців в ділянці верхніх та нижніх кінцівок, кожне з яких відноситься до категорії легких.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як протиправне суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з наведених у ньому підстав, вказуючи, що ОСОБА_4 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння виповнилося 15 років, він вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення розкаявся, тому до нього слід застосувати заходи виховного характеру.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, підтвердив обставини, які зазначені у клопотанні, зробив відповідні висновки, розкаявся.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 підтримала клопотання.

Психолог в судовому засіданні ніяких застережень не зазначив.

Захисник просив суд задовольнити клопотання, застосувавши до підзахисного примусові заходи виховного характеру.

Потерпілий в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши представлені документи, суд вважає доведеним вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Суд зазначає, що застереження полягає в осуді поведінки неповнолітнього судом, попередженні про неприпустимість порушення закону в подальшому з одночасним роз`ясненням наслідків повторного вчинення злочину, а також ухилення від застосування до особи інших примусових заходів виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 , мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, згідно ст.22 КК України ОСОБА_4 не досягнув 16 річного віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме застереження.

Відтак, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді застереження обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000079 від 16.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1