ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/6301/24

1-кп/336/1079/2024

3 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бориспіль, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого навідника протитанкового взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2023 року за №103 ОСОБА_5 було призначено на посаду старшого навідника протитанкового взводу 3 механізованого батальйону вказаної військової частини та з 01 квітня 2023 року він вважається таким, що справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

04 серпня 2023 року солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив місце служби без поважних причин, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 (місце служби) та був відсутній у місці несення військової служби до 01 травня 2024 року, а саме до моменту з`явлення до слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Таким чином, в період часу з 04 серпня 2023 року по 01 травня 2024 року старший навідник протитанкового взводу 3 механізованого батальйонувійськової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснював, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 01 травня 2024 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до ТУ ДБР у м. Мелітополі, тим самим останній закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких він, будучи військовослужбовцем, 04 серпня 2023 року самовільно залишив місце служби без поважних причин та був відсутній у місці несення військової служби, обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, аж до 01 травня 2024 року, а саме до моменту з`явлення до слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі. У скоєному щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фктичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, що полягли у свідомому залишенні військової служби в умовах воєнного стану, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я: неодружений, не інвалід, проходить військову службу, характеризується задовільно, має постійне місце проживання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на найнижчій межі санкції закону про кримінальну відповідальність.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Обвинуваченому кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підстави якого натепер не відпали, отже він має бути залишеним без змін до набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69, 75, 408 КК України, ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 02 травня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити той самий тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період часу з 02 травня 2024 року по день набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1