Справа № 465/4959/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/326/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина Федеративної Республіки Німеччина, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2024 року про виправлення описки,

за участі прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідча ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивував тим, що 23 червня 2023 року близько 15:28 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Львові біля магазину «Фокстрот», що розташований по вул. Княгині Ольги, 106, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу привласнив із банкомату банку АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться у будівлі магазину «Фокстрот» за вищевказаною адресою, банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_10 ,; 23 червня 2023 року, о 15:28 год., перебуваючи за адресою м. Львів вул. Княгині Ольги, 106, усвідомлюючи, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102 XI (із подальшими змінами) в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_10 , таємно викрав грошові кошти з вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 200 гривень у банкоматі, що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106. Продовжуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, які знаходилися на раніше привласненій банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 23 червня 2023 року о 15:30 год., перебуваючи за адресою м. Львів вул. Княгині Ольги, 106, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав грошові кошти з вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 1000 гривень у банкоматі, що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд. В подальшому, ОСОБА_7 , 23 червня 2023 року, о 17:01 год., перебуваючи за адресою м. Львів вул. Симона Петлюри, 2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , таємно викрав грошові кошти з вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 1600 гривень у банкоматі, що за адресою м. Львів, вул. Симона Петлюри, 2, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року задоволено клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків ОСОБА_7 у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за викликом прокурора, слідчого чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора, слідчого або суду; повідомляти прокурора, слідчого суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із потерпілим, свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановлено, що строк дії даної ухвали закінчується 18 квітня 2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Наголошує, що слідчим не обґрунтовано належним чином, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не доведено, що до підозрюваного не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Звертає увагу, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має постійне місце праці та місце проживання у м. Львові, фактичну не можливість його виїхати за межі України та його майновий стан.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчим відділом ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000577 від 30 червня 2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 ,. 23 червня 2023 року близько 15:28 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Львові біля магазину «Фокстрот», що розташований по вул. Княгині Ольги, 106, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу привласнив із банкомату банку АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться у будівлі магазину «Фокстрот» за вищевказаною адресою, банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_10 ,; 23 червня 2023 року, о 15:28 год., перебуваючи за адресою м. Львів вул. Княгині Ольги, 106, усвідомлюючи, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102 XI (із подальшими змінами) в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_10 , таємно викрав грошові кошти з вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 200 гривень у банкоматі, що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106. Продовжуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, які знаходилися на раніше привласненій банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 23 червня 2023 року о 15:30 год., перебуваючи за адресою м. Львів вул. Княгині Ольги, 106, , з метою протиправного збагачення, таємно викрав грошові кошти з вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 1000 гривень у банкоматі, що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд. В подальшому, ОСОБА_7 , 23 червня 2023 року, о 17:01 год., перебуваючи за адресою м. Львів вул. Симона Петлюри, 2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , таємно викрав грошові кошти з вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 1600 гривень у банкоматі, що за адресою м. Львів, вул. Симона Петлюри, 2, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

7 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

8 січня 2024 року слідча ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

20 лютого 2024 року клопотання слідчої було задоволено слідчим суддею Франківського районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Франківського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми, наявні докази вчинення кримінального правопорушення є вагомими, а тому останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Враховуючи особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного та конкретні обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками слідчого судді, що визначений розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. є обґрунтованим і не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими належним чином.

Що стосується аргументів апелянта, що підозрюваний має постійне місце праці та місце проживання у м. Львові то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не підтверджуються доказами долученими до матеріалів справи.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а таку апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Франківського районного суд м. Львова від 20 лютого 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави щодо ОСОБА_7 та ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2024 року про виправлення описки залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4