Справа № 368/358/24
провадження № 1-кп/368/134/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

відкрито провівши в залі суду в м. Кагарлик судове засідання по клопотанню потерпілого ОСОБА_4 про зняття арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000222 від 22.01.2024 р. щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, -

в с т а н о в и в :

потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду та просить суд зняти арешт з речового доказу, а саме: мобільного телефону, оскільки він дуже йому потрібен.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 не заперечувала про заявленого клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання потерпілого.

Суд, вислухавши потерпілого, прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 07.02.2024 р. було накладено на вилучений у ОСОБА_7 , 05.02.2024, в кімнаті прийому громадян відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області в м. Кагарлик Обухівського району по вул. Я. Мудрого, 13, мобільний телефон марки «Хіаоmі», модель «11Т», в корпусі сірого кольору, без чохла, без сім-карток всередині, зі слідами зовнішнього пошкодження, який поміщено до спеціального пакету 2955713, який належить потерпілому ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 , (абонентський номер НОМЕР_1 ).

Скасування арешту майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України «Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Судом встановлено, що на виконання вимог ч. 1 ст.174 КПК України потерпілий довів необхідність повернення телефону, тому що подальше перебування під арештом телефону, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, і клопотання потерпілого задовольняє.

На підставі наведеного та керуючись ст. 411 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотанню потерпілого ОСОБА_4 про зняття арешту з майна задовольнити.

Зобов`язати прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 передати власнику майна ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Хіаоmі», модель «11Т», в корпусі сірого кольору, без чохла, без сім-карток всередині, зі слідами зовнішнього пошкодження, який поміщено до спеціального пакету 2955713, який належить потерпілому ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Ухвала суду оскарження не підлягає.

Суддя ОСОБА_1