Справа № 182/7332/23
Провадження № 1-кп/0182/146/2024
У Х В А Л А

Іменем України

11.04.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0001412 від 14.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

1.У провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, впливу на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Крім того, зазначив, що обвинувачений ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з заявою та протоколами допиту потерпілих, йому відоме місце їх мешкання, у зв`язку з чим, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою він може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань, що призведе до уникнення кримінальної відповідальності.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації. Зазначив, що переховуватись від суду не збирається. Також пояснив, що матері та бабусі потрібна допомога, оскільки його батько воює.

4.Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання підзахисного, зауваживши, що при обрані запобіжного заходу була присутня мати обвинуваченого, а ОСОБА_3 раніше працював. Також послався на практику ЄСПЛ та відсутність доказів доведення ризиків наведених прокурором. Крім того, зазначив, що не погоджується з кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

5.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд враховує таке.

7.Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався, зокрема, до 03 травня 2024 року включно із можливістю внесення застави.

8.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

9.Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

10.Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.

11.З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

12.У даному випадку суд дійшов висновку про те, що повідомлена ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.307 КК України, не є вочевидь не обґрунтованою.

13.Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

14.Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

15.Зокрема, доказами на обґрунтування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачено позбавлення волі на строк до десяти років.

16.Суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

17.На наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробі незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вказує те, що судом не допитано свідків та потерпілого по даному кримінальному провадженню, їх покази мають суттєве значення у даній справі, а ОСОБА_3 , перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, безперешкодно зможе впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни ними показів та ухилення від кримінальної відповідальності.

18.Крім того, суд вважає, що ризик впливу на свідків та потерпілого, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

19.На наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, вказує те, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, постійних джерел доходів не має, раніше судимий.

20.Враховуючи обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, а також встановлену наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає необхідність у продовженні застосованого щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - обґрунтованою.

21.Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило. До суду не надано відомостей щодо думки власників житла за якою обвинувачений просить встановити домашній арешт, а також відсутні докази на підтвердження обставин на які посилається сторона захисту, щодо необхідності допомоги матері та бабусі і що ніхто крім обвинуваченого не може її надавати.

22.Таким чином, враховуючи наведене суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, тому приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою на строк не більше ніж на 60 днів, а в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

23.Враховуючи всі обставини справи, суд не вбачає підстав, для зміни розміру застави.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331, 371, 372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 днів, до 08 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп.

4.У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 з дня внесення застави вважати особою стосовно якої обрано запобіжний захід у виді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на нього покладаються такі обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5.Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

6.Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 15.04.2024.

Суддя: ОСОБА_1