Житомирський апеляційний суд
Справа № 274/4576/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/298/24
Категорія п.12 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (дистанційно),

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 (дистанційно),

потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000799 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_14 з доповненнями (змінами) захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 з доповненнями в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартинівка Бердичівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей сина ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_53 ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мартинівка Бердичівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України. Зазначає, що обвинуваченим не було роз`яснено право на суд присяжних. Вказує, що судом не допитано ряд свідків, відносно яких не застосовувався привід та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний допит свідка ОСОБА_16 . Посилається на те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дійсно були на території домогосподарства ОСОБА_17 приблизно в момент його смерті, проте з показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що після спілкування обвинувачених з потерпілим в останнього не було видимих тілесних ушкоджень, що узгоджується з показами обвинуваченого ОСОБА_8 та спростовує версію обвинувачення про його причетність до вбивства.

В доповненій (зміненій) апеляційній скарзі захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просять вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначають, що 16.05.2016 проведено огляд місця події та вилучено одяг і взуття за місцем проживання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі заяви його матері ОСОБА_18 , в той час, коли будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_19 , яка не давала відповідного дозволу, та відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою, а також в ході досудового розслідування не вирішувалось питання належності вилученого одягу саме обвинуваченому ОСОБА_9 .

Огляд місця події 16.05.2016, проведений за місцем перебування обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі заяви власника квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_20 , яка надала дозвіл на проведення огляду саме зазначеної квартири, фактично проведено у квартирі №14 за вказаною адресою, але не враховано, що ОСОБА_8 зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , та під час досудового розслідування не з`ясовано належність вилучених речей саме ОСОБА_8 .

Вказують, що протокол проведення слідчого експерименту від 16.05.2016 за участі свідка ОСОБА_21 складено за результатами слідчої дії слідчим у службовому кабінеті, який описує обставини та події з власних спостережень, оскільки фотовідеозйомка не здійснювалась.

Звертають увагу, що фотовідеозйомка також не здійснювались і в ході огляду місця події від 17.05.2016, під час якого було виявлено та вилучено відро білого кольору з малюнком та нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, а також металевої ручної пилки з пластмасовим руків`ям чорного кольору з нашаруванням рідини бурого кольору.

Посилаються на те, що згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2016, свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_9 , як одного з хлопців, яких він підвозив в нічний час 16.05.2016 до нічного клубу «Нептун», однак не зазначено часу перевезення. Проте, в ході слідчого експерименту 16.05.2016 свідок ОСОБА_21 зазначав, що підвозив осіб до нічного клубу « Олд-фарт », а не «Нептун».

Зазначають, що в ході пред`явлення особи для впізнання 18.05.2016 свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яку він перевозив у своєму автомобілі, однак не зазначено ні дати, ні часу, ні обставин, ні місце перевезення. Проте, під час допиту в ході судового слідства 14.03.2019 року свідок ОСОБА_21 пояснив, що в руках у обвинувачених будь-яких предметів він не бачив, що викликає сумнів, як останні могли перевозити та в подальшому викинути металеве відро та пилку.

Вважають, що постанова про визначення підслідності від 30.05.2016 року є невмотивованою, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не було визнано неефективним.

Посилаються на те, що в матеріалах справи відсутні клопотання, з якими сторона обвинувачення зверталась до слідчих суддів про прийняття відповідних рішень, а також ряд постанов про призначення відповідних експертиз.

Звертають увагу, що слідчий ОСОБА_22 , якому ухвалою слідчого судді надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, не входив до складу слідчої групи.

Посилаються на те, що у низці висновків експертів вказано, що походження знайденої на місці події та предметах крові людини не виключається від ОСОБА_9 , якщо у нього були тілесні ушкодження, що супроводжувались кровотечею, водночас, в останнього зафіксовано тілесні ушкодження згідно висновку експерта, що не було предметом дослідження.

Вказують, що у висновку експерта зазначено різні параметри металевої ручної пилки та емальованого відра білого кольору. Крім того, у висновку експерта №396/397 від 22.08.2016 зазначено, що речі доставлені у спецпакеті, однак в протоколі огляду місця події від 16.05.2016 не вказано, що вилучені речі упаковано до спецпакету.

Зазначають, що у висновку експерта №400/401 від 22.08.2016 вказано, що на експертизу було надано кросівки, вилучені за місцем проживання родички ОСОБА_8 - ОСОБА_20 з написом «Fashion», але під час огляду місця події було вилучено кросівки із написом «Sayota».

Крім того, відповідно до висновку експерта №1/3200 від 26.08.2016 на експертизу було надано речі, вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 та упаковані до спецпакету №2008776, проте, відповідно до експертного висновку №400/401 від 22.08.2016, вказані речі запаковано до спецпакетів №2008777 та №2008778.

Вказують, що в ході досудового розслідування у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було відібрано зрізи нігтьових пластин з пальців рук та вилучено вміст піднігтьових пластин, однак в матеріалах провадження відсутні дані про призначення експертиз для визначення слідів крові людини, їх групову належність та можливість походження від загиблого ОСОБА_17 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Посилаються на те, що під час затримання ОСОБА_8 , було залучено захисника ОСОБА_23 , а в подальшому між ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_24 укладено договір про надання правової допомоги, однак обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що під час його затримання та особистого обшуку не було вказаних адвокатів. В подальшому між батьком ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_14 було укладено договір про надання правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 , однак в ході судового розгляду думка останнього щодо залучення іншого захисника не була з`ясована судом. Крім того, в ході судового розгляду між ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_25 було укладено договір про надання правової допомоги, однак ряд судових засідань було проведено без участі вказаного захисника, але за участю іншого захисника. Вважають, що заяви ОСОБА_8 про проведення судових засідань без участі вказаного захисника мають формальний характер, що свідчить про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю у скоєнні інкримінованого останньому кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_26 не мав умислу на вбивство ОСОБА_17 , проте, саме у обвинуваченого ОСОБА_27 були неприязні відносини з ОСОБА_17 - співмешканцем його померлої матері.

Зазначає, що приміщення кімнати, в якому було виявлено труп ОСОБА_17 , все залите кров`ю, однак на вилученому одязі ОСОБА_9 виявлено лише кілька крапель крові внизу на одній з колош штанів та на одному із пари взуття, що свідчить лише про причетність ОСОБА_9 до побиття ОСОБА_17 . Вважає, що сліди крові на одязі ОСОБА_9 могли утворитись внаслідок того, що останній на прохання ОСОБА_8 , перебуваючи під страхом і впливом останнього, переносив відро, яким наносилися тілесні ушкодження потерпілому та яке було у крові до таксі та не виключено, що то власна кров ОСОБА_9 .

Вказує, що на підошві черевика ОСОБА_9 кров могла залишитись, коли він переступав поріг дверей будинку, а частина його мобільного телефону залишилась на місці події внаслідок його випадкового падіння.

Звертає увагу, що ОСОБА_9 у тому ж одязі приїхав додому з матір`ю та поклав його у шафу, який в подальшому було вилучено, на відміну від ОСОБА_8 , який свій одяг відразу виправ.

Вважає, що показання свідків не підтверджують вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину. Посилається на те, що потерпілий не здійснював дій щодо самозахисту, а вилучені сліди крові на одязі ОСОБА_9 можуть належати йому самому.

Зазначає, що огляд місця події від 16.05.2016, тобто домоволодіння, де проживає обвинувачений ОСОБА_9 , в присутності його матері - ОСОБА_18 є незаконним, оскільки проведений без відповідної ухвали слідчого судді, а вилучений одяг та взуття під час вказаної слідчої дії згідно протоколу упаковані, однак не зазначено, що вони опечатані. Крім того, зі змісту протоколу не вбачається, що вилучені речі мають сліди крові.

Вказує, що суд, в порушення ст.488 КПК України, провів допит обвинуваченого ОСОБА_9 та судові дебати без участі його законного представника та матеріали судового провадження не містять письмових роз`яснень обвинуваченим права на суд присяжних. Також вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_16 .

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_12 посилається на те, що судом було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки під час перебування в нарадчій кімнаті в період з 12.10.2023 по 23.10.2023 головуючим суддею ОСОБА_1 згідно ЄРСР 19.10.2023 було постановлено постанови у справах про адміністративні правопорушення, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років.

Іщука ОСОБА_28 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

До набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, обрано ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши їх під варту негайно у залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 встановлено рахувати з моменту його фактичного затримання та зарахувати у цей строк відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, тобто день за два, час перебування його під вартою з дня затримання - 16.05.2016 до дня його звільнення з-під варти - 06.09.2017.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 встановлено рахувати з моменту його фактичного затримання та зарахувати у цей строк відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, тобто день за два, час перебування його під вартою з дня затримання - 16.05.2016 до дня його звільнення з-під варти - 03.06.2016.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у солідарному порядку на користь ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн. та 25 400 (двадцять п`ять тисяч чотириста) грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати в сумі 37 059 (тридцять сім тисяч п`ятдесят дев`ять) грн. 68 коп. на залучення експертів.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, у невстановлений час та місці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вступили у попередню злочинну змову для спільного вчинення умисного вбивства ОСОБА_17 з мотивів помсти за нібито погане ставлення потерпілого до померлої матері ОСОБА_8 .

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 16 травня 2016 року близько 00 годин 57 хвилин на таксі приїхали з АДРЕСА_1 , в якому проживав потерпілий ОСОБА_17 .

Продовжуючи злочинні дії, що охоплені єдиним злочинним умислом, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 близько 01 години, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, накинулись на ОСОБА_17 коли той на їх прохання відчинив вхідні двері свого будинку та збили останнього з ніг.

Діючи у попередньо домовлений спосіб, з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_17 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебуваючи у веранді нанесли потерпілому чисельні удари ручною пилкою по дереву, металевим емальованим відром, скляною пляшкою ємністю 0,5 літра та горловиною скляної пляшки в область розташування життєво-важливих органів, а саме не менше 24 ударів по голові, не менше 10 ударів по тулубу та не менше одного удару по правому плечі і таким чином умисно вбили ОСОБА_17 .

Смерть ОСОБА_17 настала внаслідок множинних, проникаючих в порожнину черепу, ріжуче-пиляних ран голови, множинних багатоуламкових ріжуче-пиляних переломів кісток склепіння черепу, які супроводжувалися пошкодженням речовини головного мозку та її оболонок і розвитком масивної зовнішньої кровотечі, яка призвела до гострої масивної крововтрати.

У ході умисного вбивства ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді множинних, проникаючих в порожнину черепу, ріжуче пиляних ран голови, а саме: трьох ран в правій скроневій ділянці, рани в правій завушній ділянці, чотирьох ран в лівій тім`яній ділянці, 12-ти ран в правій та лівій тім`яній ділянках на межі з потиличною ділянкою; відкритої, проникаючої в порожнину черепу, забійної рани лобної ділянки голови, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого. А також останні спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді сліпих колото-різаних ран на лівій боковій поверхні тулуба, саден та крововиливів голови, правого плечового суглобу, крововиливів у м`які тканини голови в тім`яній та потиличній ділянках, осаднених, ланцюговоподібних шкіряних ран в поперековій ділянці та легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на правій щоці, садна в правій скроневій ділянці, які не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене п.12 ч.2 ст.115 КК України, тобто умисне вбивство ОСОБА_17 , за попередньою змовою групою осіб.

Потерпіла ОСОБА_29 та представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_30 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились. Заяв про відкладення апеляційного розгляду не надходило.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду відповідно до ч.4 ст.135 та ст.136 КПК України.

Під час апеляційного розгляду жодних клопотань про повторне дослідження доказів від сторін не надходило, а колегія суддів не вбачала підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження доказів.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 в підтримання апеляційних скарг зі змінами та доповненнями, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг зі змінами та доповненнями, перевіривши доводи апеляційних скарг зі змінами та доповненнями, а також матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги зі змінами та доповненнями не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_17 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п.12 ч.2 ст.115 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав та пояснив, що знав потерпілого ОСОБА_17 , який був співмешканцем його матері, оскільки з 2013 року останні проживали разом у с. Мартинівка, а він у цей час жив з бабою та дідом. У квітні 2016 року його мати померла. Після смерті матері він спілкувався з ОСОБА_17 тільки коли зустрічав у селі. 15 травня 2016 він приїхав у м. Бердичів до своєї двоюрідної сестри. Цього ж дня до них приїхав ОСОБА_9 . Після вживання алкогольних напоїв він разом з ОСОБА_9 поїхали у нічний клуб, звідки вночі викликали таксі й поїхали до потерпілого ОСОБА_17 , щоб з ним поговорити з приводу смерті матері. Сказали таксисту зупинитись за кілометр від будинку потерпілого. Далі прийшли до будинку, постукали і потерпілий відкрив двері. На порозі потерпілий сказав щось таке, що їм не сподобалось, тому вони почали сваритися. Під час сварки він разом з ОСОБА_9 зайшли у веранду та почали штовхати ОСОБА_17 . Він особисто вдарив потерпілого рукою два чи три рази в голову. Скільки разів вдарив ОСОБА_9 він не пам`ятає. Від ударів потерпілий впав на підлогу обличчям донизу та у нього з носа пішла кров. Відразу після цього з будинку до веранди вийшла ОСОБА_31 та запитала його чого він свариться з потерпілим. На пропозицію останньої він вийшов з нею на подвір`я до хвіртки, де вони розмовляли 10-15 хвилин. В цей час ОСОБА_9 залишався у веранді із потерпілим. Після розмови з ОСОБА_32 він підійшов до будинку. ОСОБА_9 вже стояв на порозі. Далі вони пішли до таксі та поїхали в м. Бердичів до нічного клубу. Як кров потерпілого потрапила на його кросівки не знає. Не пам`ятає чи просив таксиста зупинити автомобіль коли повертались від потерпілого у м. Бердичів щоб викинути відро з пилкою. Чи забирали щось із собою з місця події та чи прав одяг після цих подій також не пам`ятає.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, підтвердив пояснення, надані в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції також вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, заперечував, що він наніс потерпілому ОСОБА_17 будь-які тілесні ушкодження та пояснив, що з ОСОБА_8 проживали в одному селі, товаришували та були родичами. 15.05.2016 до нього зателефонував ОСОБА_8 та запросив приїхати у м. Бердичів, щоб погуляти. Після обіду він приїхав у м. Бердичів, де біля базару його зустрів вже випивший ОСОБА_8 . Вони пішли до сестри останнього, а потім поїхали у нічний клуб «Нептун», де відпочивали до опівночі. З клубу поїхали на таксі у с. Мартинівка до потерпілого ОСОБА_17 , бо ОСОБА_8 хотів з ним поспілкуватись з приводу смерті матері, а він поїхав за компанію. По дорозі алкоголь не вживали. Таксі зупинили за 500 м від будинку ОСОБА_17 , а далі пішли пішки. ОСОБА_8 постукав у вікно будинку ОСОБА_17 і той відкрив двері. ОСОБА_8 зайшов у веранду та між ними зав`язався словесний конфлікт і бійка. Вони один одному наносили удари. ОСОБА_8 вдарив потерпілого рукою по плечу та в обличчя. Він у цей час стояв на порозі. У ході бійки ОСОБА_8 взяв з підвіконня скляну пляшку та ударив нею потерпілого по голові, від чого той впав на підлогу. У цей момент з кімнати будинку до веранди вийшла ОСОБА_32 , яка не розуміла чого ОСОБА_8 б`є потерпілого. Останній відповів їй, що все нормально та за руку вивів ОСОБА_32 на подвір`я. Він також вийшов за ОСОБА_33 та ОСОБА_34 на подвір`я, де вони розмовляли і палили. В кінці розмови ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_32 , що все буде добре і ОСОБА_34 пішла додому, а вони повернулись до веранди будинку. Потім він за наказом ОСОБА_8 пішов за будинок подивитися чи є там мопед, а ОСОБА_35 залишився біля потерпілого. Десь через десять хвилин він повернувся та побачив потерпілого, який лежав на підлозі долілиць у крові. ОСОБА_8 тримав у руці пилку та емальоване відро, яке віддав йому й вони пішли до таксі. Де ОСОБА_8 взяв це відро та пилку він не знає. Що трапилось із потерпілим не запитував. До таксі він ніс відро, а ОСОБА_8 пилку. ОСОБА_8 поклав у багажник відро з пилкою і вони поїхали до м. Бердичева. Після бійки будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не було. По дорозі до м. Бердичева він на задньому сидінні заснув. ОСОБА_8 сидів на передньому пасажирському сидінні. Хто та як позбувся відра з пилкою він не бачив. Кров на його штанах залишилась від відра, яке йому дав ОСОБА_8 . Кров на підошві свого взуття пояснити не може. Як опинився уламок від його мобільного телефону у веранді потерпілого не знає. Переночувавши у сестри ОСОБА_8 наступного дня у цьому ж одязі він поїхав додому.

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_8 визнав себе винним лише у спричиненні потерпілому трьох ударів кулаком в обличчя, а ОСОБА_9 заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

-показах свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 15 травня 2016 року близько 23 години вона перебувала у будинку ОСОБА_17 , де разом з ним поминали померлу співмешканку останнього - ОСОБА_36 , яка була матір`ю ОСОБА_8 . Згодом у вікно будинку хтось постукав, потерпілий пішов відчинити двері. Потім вона почула шурхіт. Через 5-7 хвилин вона вийшла у веранду та побачила на підлозі потерпілого зі слідами крові, який хрипів, але видимих тілесних ушкоджень на ньому не було. Поруч біля вікна стояли обвинувачені, які були напідпитку. Вона запитала у обвинувачених чого вони побили ОСОБА_17 , при цьому ОСОБА_8 поцікавився у неї звідки вона опинилась в будинку, а також наказав їй нікому не казати про те, що вона бачила. Далі вона з ОСОБА_33 вийшла за ворота, де останній жалівся їй та плакав з приводу смерть матері, а вона просила його не робити нічого поганого. У цей час ОСОБА_9 залишався у будинку. Вважає, що неприязні стосунки між потерпілим та ОСОБА_8 виникли з приводу смерті матері останнього, яка, на його думку, померла через надмірне вживання алкоголю під час спільного проживання з ОСОБА_17 ;

- показах свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює таксистом. 15 травня 2016 року він возив обвинувачених із невідомою дівчиною по м. Бердичеву та залишив їм свій номер телефону, щоб останні у разі необхідності замовляли його послуги. Близько 01 години 16 травня 2016 року обвинувачені по телефону замовили поїздку на таксі і він забрав їх з центру ОСОБА_37 та відвіз до с. Мартинівка. При цьому обвинувачені перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння. Приїхавши у село вони вийшли з автомобіля та попросили почекати їх, повернулися хвилин через 25. В руках у них здається нічого не було, але по дорозі вони просили зупинити автомобіль, щоб покурити. Десь о пів на другу ночі він висадив їх у Бердичеві по АДРЕСА_5 . За проїзд з ним розрахувався ОСОБА_8 ;

- показах свідка ОСОБА_38 , який, будучи допитаним у судовому засіданні суду першої інстанції, показав, що вранці 16 травня 2016 року він прийшов до ОСОБА_39 , що мешкав поблизу магазину, аби почекати коли привезуть хліб. Зайшовши у незачинену веранду побачив на підлозі непритомного потерпілого в крові з порубаною головою. Поруч із тілом був безлад та розкидані речі, що є нехарактерним для охайного власника будинку. Він розповів про побачене дружині та сусідам;

- показах свідка ОСОБА_40 , який, будучи допитаним у судовому засіданні суду першої інстанції, показав, що йому зателефонувала дружина і повідомила про смерть її двоюрідного брата ОСОБА_41 . Коли вони приїхали до його будинку, то побачили у веранді непритомного потерпілого в калюжі крові. Також свідок розповів, що після смерті співмешканки потерпілого, останній телефонував йому та просив розібратися з ОСОБА_8 через якийсь конфлікт, при цьому називав обвинуваченого ОСОБА_8 нецензурними словами.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.23 КПК України, та яким була надана оцінка відповідно до положень ст.94 КПК України, а саме:

- рапортом працівника поліції, згідно якого о 12 годині 16.05.2016 до чергової частини поліції надійшло повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_17 у будинку АДРЕСА_1 (т.4 а.с.58);

- витягом з ЄРДР від 16.05.2016 (т.4 а.с.59);

- протоколом огляду місця події від 16.05.2016 з фототаблицею до нього, в ході проведення якого у веранді будинку АДРЕСА_6 виявлений труп ОСОБА_17 , який лежить на животі з плямами крові на верхньому одязі та з множинними косо-горизонтальними ранами на правій скроневій ділянці голови, правій завушній, правій та лівій тім`яній з переходом на потиличну ділянку. Дані рани лінійної форми з рівними краями, гострими кінцями, розташовані майже паралельно, проникають в порожнину черепа. У тім`яній та верхній потиличній ділянці голови під ранами розташований дефект кісток черепа неправильної прямокутної форми, в порожнині черепа множинні уламки кісток склепіння з пошкодженням мозкової речовини. На передній поверхні шиї, лівій половині обличчя, передній поверхні грудної клітини наявні блідо-фіолетового кольору трупні плями.

Окрім того, під час огляду на вхідних дверях до веранди, на лівій ближній стіні під віками, трубах для опалення, підвіконні, мішку білого кольору з полімерного матеріалу, кульку білого кольору, на дверях у ванну кімнату, пральній машинці, вазонах, взутті, стелі, дзеркалі виявлені сліди речовини бурого кольору у вигляді крапель та бризків з потоками. Килимок, на якому знаходиться ліва частина обличчя та голова, просякнутий кров`ю. На килимку під трюмо та біля нього чисельні уламки коричневого кольору від скляної пляшки та уламок пляшки з написом «Пиво Чернігівське». В кімнаті будинку виявлені та вилучені дві чарки, дві чашки, стакан, мобільний телефон «Nokia», окуляри, недопалки цигарок «Bond», «Столичні». На внутрішній лівій частині вхідних дверей виявлені сліди рук.

Також на східцях перед входом у веранду та в кімнаті виявлені ідентичні сліди низу взуття з нашаруванням речовини бурого кольору. При вході в будинок під лівою частиною дверей виявлено пластмасовий елемент білого кольору у вигляді літери «Г», на території домогосподарства на трав`яному покритті виявлено частину кори дерева з нашаруванням речовини бурого кольору, предмет з полімерного металу чорного кольору, неподалік від будинку виявлено етикетку з написом « Соломка солодка », упаковку з написом «Сонях», упаковку з-під таблеток «Кетанов», поліетиленову плівку, на східцях до будинку також виявлені сліди речовини бурого кольору (т.4 а.с.68-104);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_17 від 17.05.2016, згідно якого на тілі останнього виявлені та зафіксовані вищезгадані тілесні ушкодження, які у подальшому деталізовані у висновку судово-медичної експертизи №117, вилучено його одяг, відібрані зразки волосся, зрізи з нігтьових пластин пальців рук та зразки відбитків пальців та долонь рук (т.4 а.с.133-142);

- висновком експерта №117 від 30.06.2016, згідно якого смерть ОСОБА_17 настала внаслідок множинних, проникаючих в порожнину черепу, ріжуче-пиляних ран голови, множинних багатоуламкових ріжуче-пиляних переломів кісток склепіння черепу, які супроводжувалися пошкодженням речовини головного мозку та її оболонок і розвитком масивної зовнішньої кровотечі, яка призвела до гострої масивної крововтрати. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Ці тілесні ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до смерті від дії гострого предмету, який володіє пиляними властивостями, не виключено від дії ріжучого краю ручної пилки по дереву, при умові, що вона мала ріжучий край у вигляді зубців трикутної форми. Смерть потерпілого настала в термін не менше 1-1,5 доби до часу розтину трупа у морзі.

Тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритої (проникаючої в порожнину черепа) забійної рани лобної ділянки голови та вдавленого перелому лобної кістки утворились від дії тупого твердого предмету, що має грані, незадовго до смерті та є небезпечними для життя.

При цьому експерт зазначив, що під час заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень його положення могло бути різним та неодноразово змінюватись. Після отримання таких тілесних ушкоджень потерпілий не міг самостійно рухатись, повзати, розмовляти, змінювати положення тіла та виконувати будь-які активні дії.

Дій щодо самозахисту від нападу потерпілий не здійснював.

У крові ОСОБА_17 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,82%, що на момент настання смерті відповідало сильному ступеню сп`яніння.

Інші ушкодження у виді сліпих колото-різаних ран з відносно рівними краями та загостреними кінцями на лівій боковій поверхні тулуба, утворились прижиттєво від дії гострого колюче-ріжучого предмету, що має грані, чим можуть бути уламки розбитої скляної пляшки. Ушкодження у виді саден та крововиливів голови, правого плечового суглобу, крововиливів у м`які тканини голови в тім`яній та потиличній ділянках, осаднених, ланцюговоподібних, хвилястої нерівної форми шкіряних ран в поперековій ділянці, крововиливів на правій щоці, садна в правій скроневій ділянці утворились прижиттєво від дії тупих твердих предметів, є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я, які не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого (т.5 а.с.29-32);

- висновком експерта №144-МК від 08.08.2016, згідно якого виявлена у потерпілого ОСОБА_17 відкрита забійна рана лобної ділянки голови та вдавлений перелом лобної кістки утворились від дії тупого твердого предмету, що має грані, яким може бути емальоване відро. Пошкодження верхнього одягу ОСОБА_17 , яке розташовується на лівій боковій поверхні під швом пройми лівого рукава утворилось від проникаючої ковзаної дії полотна гострого предмету, що має зубці, не виключено ручної пилки, яка була вилучена на узбіччі дороги «Бердичів-Хмільник». На штанах та нижніх кінцівках ушкоджень та пошкоджень травмуючими предметами не виявлено (т.5 а.с.73-76);

- висновком №85 від 16.08.2016, згідно якого ОСОБА_17 під час нанесення йому ударів міг і не відчувати болю внаслідок анальгезуючої дії алкоголю, а також можливої втрати свідомості при виникненні черепно-мозкової травми (т.5 а.с.34-38);

В обвинувачених, потерпілого відібрані зразки букального епітелію, відбитки пальців рук, у свідка ОСОБА_16 відібрані зразки слини, крові та відбитки пальців рук і долонь (т.5 а.с.10-25).

Кров ОСОБА_17 та ОСОБА_9 належить до групи О з ізогекмаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_8 належить до групи В з ізогекмаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Таким чином, кров на одязі ОСОБА_17 , на рамі дверей, на віконному склі, підвіконні, пральній машинці, змивах речовини бурого кольору з бетонного покриття поблизу вхідних дверей, зі сліду низу взуття, що залишений на бетонному покритті може належати потерпілому або ОСОБА_9 в разі, якщо в обвинуваченого були тілесні ушкодження, що супроводжувались кровотечею. Разом з тим у змивах з пластмасового предмету, вилученого з домоволодіння потерпілого, знайдено піт та кров людини, групову належність яких встановити не можливо (висновки №№617, 623 від 30.06.2016, №№616, 618, 619, 620 від 23.06.2016) (т.5 а.с.43-45, 47-49, 51-53, 55-57, 59-61, 63-65, т.4 а.с.171, 173).

- висновком №1/3200 від 26.08.2016, відповідно до якого слід низу взуття перед вхідними дверима будинку з нашаруванням речовини бурого кольору залишений обвинуваченим ОСОБА_9 , сліди на поверхні килиму, на сходах перед входом у будинок та в кімнаті залишені обвинуваченим ОСОБА_8 (т.5 а.с.153-171);

- висновком №398/399 від 22.08.2016 згідно якого на скляній пляшці з написом «Чернігівське» виявлена кров людини, на скляній горловині пляшки наявні клітини з ядрами, які належить потерпілому. Походження слідів крові та клітин від обвинувачених виключається (т.5 а.с.85-101);

- висновком експерта №1/2564 від 11.08.2016, яким встановлено, що вилучений з домоволодіння потерпілого уламок полімерного матеріалу чорного кольору та мобільний телефон «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_1 , який було вилучено під час обшуку в ОСОБА_9 , до розділення складали одне ціле (т.5 а.с.78-82);

- протоколом огляду місяця події від 16.05.2016, за місцем проживання ОСОБА_9 , яке розташоване у АДРЕСА_2 , відповідно до якого вилучено одяг та взуття останнього зі слідами речовини бурого кольору (т.4 а.с.106-112);

- висновком №396/397 від 22.08.2016, згідно якого на джинсах ОСОБА_9 виявлені сліди крові, яка за генетичними ознаками належить потерпілому ОСОБА_17 . Водночас, генетичні ознаки слідів крові на штанах обвинуваченого та його курці збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові потерпілого та не збігаються з генетичними ознаками крові обвинувачених (т.5 а.с.106-123);

- протоколом огляду місця події від 16.05.2016 за місцем перебування ОСОБА_8 , а саме : квартири АДРЕСА_3 та належить його родичці - ОСОБА_20 , згідно якого вилучені замочені у тазику для прання одяг та випрані кросівки останнього (т.4 а.с.114-119);

- висновком №400/401 від 22.08.2016, відповідно до якого на джинсах та взутті ОСОБА_8 виявлені сліди крові, яка за генетичними ознаками належить потерпілому ОСОБА_17 . Походження цієї крові від ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 виключається (т.5 а.с.128-149);

- протоколами огляду місця події від 17.05.2016, у ході яких на відстані 17 метрів від краю узбіччя автодороги «Бердичів-Хмільник» в насадженні кущів та дерев виявлено та вилучено емальоване відро та металеву ручну пилку з нашаруванням речовини бурого кольору (т.4 а.с.128-132);

- висновком №176/ц від 30.06.2016, згідно якого на емальованому відрі та ручній пилці виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_17 . Не виключається походження крові і від ОСОБА_9 , якщо в останнього біли тілесні ушкодження, що супроводжувалися кровотечею (т.5 а.с.67-70);

- висновком судово-медичної експертизи №203 від 17.05.2016, з якого вбачається, що в ОСОБА_9 виявлене легке тілесне ушкодження у вигляді садна на нижній повіці правого ока, яке виникло від дії твердого предмету з обмеженою поверхнею в межах 2 діб до моменту освідування (т.5 а.с.39);

- висновком судово-медичної експертизи №202 від 17.05.2016, з якого вбачається, що в ОСОБА_8 виявлене легке тілесне ушкодження у вигляді саден на тильній поверхні 1, 2, 3, 4 пальців лівої кисті, на тильній поверхні 3, 4, 5 пальців правої кисті, які виникли від дії твердого предмету з обмеженою поверхнею в межах 2 діб до часу проведення цієї експертизи (т.5 а.с.41);

- протоколом слідчого експерименту, проведеного 16.05.2016 за участю свідка ОСОБА_21 , під час якого останній вказав на місцевості, де у його автомобіль сіли обвинувачені, де вони вийшли у с. Мартинівка та де він на них чекав, а також місце неподалік с. Обухівка, де на прохання останніх він зупиняв свій автомобіль і вони виходили з нього, тобто місце де було виявлене знаряддя вчинення злочину (т.4 а.с.122-127);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2016, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_9 , якого він вночі 16.05.2016 на таксі возив з м. Бердичів до с. Мартинівка та у зворотному напрямку (т.4 а.с.145-147);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2016, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_8 , якого він вночі 16.05.2016 на таксі возив з м. Бердичів до с. Мартинівка та у зворотному напрямку (т.4 а.с.148-150);

Під час затримання обвинувачених 16.05.2016 у ОСОБА_8 було вилучено мобільний телефон «Samsung» з карткою «Київстар», а в ОСОБА_9 вилучено мобільний телефон «Nokia» з карткою «Київстар» (т.4 а.с.151-152, 161-162);

-аналітичною довідкою УКП (ОТЗ) ГУНП в Житомирській області, з якої вбачається, що користувачі абонентських номерів « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_8 та « НОМЕР_3 », який належить ОСОБА_9 16.05.2016 в 00 годин 37 хвилин виїхали з м. Бердичів та в 00 годин 57 хвилин перебували в зоні дії базових станцій мобільних операторів ПрАТ «Київстар», «МТС» та фіксувалися в районі с. Мартинівка Бердичівського району, яка обслуговує територію місця вчинення злочину. З 01 години 20 хвилин до 01 години 55 хвилин 16.05.2016 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на телефонні дзвінки не відповідали. Після 02 години ОСОБА_9 повернувся в м. Бердичів, а ОСОБА_8 з 02 години 03 хвилини свій телефон вимкнув (т.4 а.с.177-203);

На вилучених з кімнати будинку потерпілого стакані, чашках, чарках та на поверхні вхідних дверей виявлені сліди пальців рук, які не придатні до ідентифікації (висновок №1/2581 від 05.06.2016 т.5 а.с.172-183);

-актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів від 14.06.2016, згідно якого ОСОБА_9 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, проте, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №211-2016 від 14.06.2016, останній під час скоєння інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час проведення експертизи, у стані фізіологічного афекту не знаходився, його вчинки під час вчинення злочину були пролонгованими у часі, зв`язок з оточенням не втрачав, достатньо розподіляв власну увагу. По своєму психічному стану не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т.5 а.с.189-191, 197);

- актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів від 21.06.2016, з якого вбачається, що ОСОБА_8 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує, проте, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №230-2016 від 21.06.2016, останній під час скоєння інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час проведення експертизи, у стані фізіологічного афекту не знаходився, перебував у стані алкогольного сп`яніння, його вчинки під час вчинення злочину були пролонгованими у часі, зв`язок з оточенням не втрачав, достатньо розподіляв власну увагу. По своєму психічному стану не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т.5 а.с.193-195, 199).

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 про відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вбивства потерпілого ОСОБА_17 та доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 про відсутність у ОСОБА_9 умислу на вбивство ОСОБА_17 та його причетність до вказаного злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам справи та вищенаведеним доказам, а саме: показам свідка ОСОБА_32 , висновкам експерта №117 від 30.06.2016, №144-МК від 08.08.2016, №1/3200 від 26.08.2016; №1/2564 від 11.08.2016, №396/397 від 22.08.2016, №400/401 від 22.08.2016; №176/ц від 30.06.2016;

протоколам огляду місця події від 17.05.2016, протоколу слідчого експерименту від 16.05.2016 за участю свідка ОСОБА_21 (таксиста); протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2016 та 18.05.2016.

Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_12 про те, що обвинуваченим ОСОБА_43 та ОСОБА_9 не роз`яснювалось право про розгляд кримінального провадження судом присяжних є необґрунтованими. Так з матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором разом з обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування, до суду було направлено і письмове роз`яснення обвинуваченим про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних (т.1 а.с.43-44). В ході судового розгляду даного кримінального провадження декілька разів змінювався склад суду, проте, згідно журналу судового засідання та звукозапису, 16.01.2018 суддею ОСОБА_1 було роз`яснено обвинуваченим право на суд присяжних, на що останні відмовились (т.2 а.с.81-82). В подальшому, в судовому засіданні 13.06.2018 суддею ОСОБА_1 повторно було роз`яснено обвинуваченим право на суд присяжних в присутності захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , про що постановлено протокольну ухвалу (т.2 а.с.127-129, 130б). Крім того, в ході апеляційного розгляду прокурором долучено до матеріалів судового провадження копії розписок ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_18 та ОСОБА_8 від 11.08.2016 про отримання копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та роз`яснення права на суд присяжних (т.7 а.с.97-98).

Безпідставними є доводи захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_12 і в частині відмови суду у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний допит свідка ОСОБА_16 та відмови від допиту ряду свідків, заявлених стороною обвинувачення, до яких не було застосовано привід.

Так, хоча захисником ОСОБА_14 не уточнено, яких саме свідків не було допитано судом, з матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором було заявлено про допит свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_40 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 (т.2 а.с.196-197). В судовому засіданні 03.12.2018 судом було встановлено порядок дослідження доказів, в тому числі і допит вказаних свідків (т.2 а.с.198-201). В ході судового розгляду свідки ОСОБА_44 та ОСОБА_44 неодноразово викликались до суду, однак у судові засідання не з`являлись. Згідно пояснень, відібраних у ОСОБА_20 , свідок ОСОБА_44 2000 р.н. є її донькою, однак з`явитись у судове засідання 14.03.2019 не може, у зв`язку з перебуванням у Польщі на заробітках (т.3 а.с.20). Водночас, 25.02.2020 судом було постановлено ухвалу про привід законного представника неповнолітніх свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_44 - ОСОБА_20 (т.3 а.с.138). Вказаний привід виконано не було. Згідно рапорту слідчого ДОП Бердичівського ВП ОСОБА_54 від 29.09.2020 вручити повістку ОСОБА_44 не вдалось, оскільки зі слів матері останньої - ОСОБА_20 , свідок перебуває за межами України у Польщі та коли повернеться їй невідомо (т.3 а.с.209). Під час судового засідання 03.09.2023 судом, за клопотанням прокурора про відмову від допиту свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_44 , останніх виключено з кола осіб, які підлягають допиту у даному кримінальному провадженні. При цьому захисники та обвинувачені не заперечували щодо задоволення вказаного клопотання, а поклались на розсуд суду, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання (т.6 а.с.86-88). Таким чином, судом вживались заходи щодо виклику та допиту свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_44 , однак з підстав, незалежних від суду, допитати вказаних свідків не представилось можливим. Крім того, відповідно до ч.3 ст.140 КПК України привід не може бути застосований до неповнолітньої особи, а свідки ОСОБА_44 та ОСОБА_44 згідно ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 25.02.2020 на момент вчинення злочину були неповнолітніми особами.

Що стосується свідка ОСОБА_16 , то вона була допитана в ході судового розгляду 14.03.2019 за участю сторін кримінального провадження, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання (т.3 а.с.23-26). Після допиту обвинувачених в судовому засіданні 10.10.2023, захисником ОСОБА_12 було заявлено клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_16 , однак судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, з урахуванням того, що покази свідка ОСОБА_16 не містили суперечностей, остання розповіла про події, очевидцем яких була, сторона захисту мала можливість поставити свої запитання, та її покази були враховані у сукупності з іншими доказами у справі, більш того, сторона захисту належним чином не обґрунтувала клопотання про повторний допит вказаного свідка.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає порушень вимог КПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні вказаного клопотання. Крім того, в ході апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_16 .

Щодо доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_12 та захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що на одязі обвинуваченого ОСОБА_9 було виявлено лише декілька крапель крові та експерт у висновку не дійшов категоричного висновку про належність вказаної крові саме ОСОБА_17 , а також про те, що виявлені в ході огляду місця події 16.05.2016 в будинку ОСОБА_17 сліди крові також можуть належати ОСОБА_9 за умови, наявності у нього тілесних ушкоджень, що супроводжувались кровотечею, колегія суддів зазначає наступне.

Так, захисником ОСОБА_12 в його апеляційній скарзі слушно зауважено про те, що згідно фототаблиці до протоколу огляду місця події від 16.05.2016 за адресою АДРЕСА_6 , все приміщення, де знаходиться труп ОСОБА_17 у бризках крові, підлога також залита кров`ю.

З висновків експерта №616 від 23.06.2016 (досліджувались марлеві тампони зі змивом речовини бурого кольору з рами дверей, труби опалення у веранді та поверхні пральної машини), №618 від 23.06.2016 (досліджувались марлеві тампон зі змивом речовини бурого кольору з віконного скла веранди будинку та вхідних дверей будинку), №619 від 23.06.2016 (досліджувався марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору зі сліду низу взуття, який утворився на бетонному покритті поблизу вхідних дверей будинку), №620 від 23.06.2016 (досліджувались марлеві тампон зі змивом речовини бурого кольору з бетонного покриття поблизу вхідних дверей будинку та з ділянки бетонного покриття, що вільна від забруднення) та №623 від 30.06.2016 (досліджувався одяг ОСОБА_17 - штани та тільняшка (гольф) вбачається, що виявлена на вказаних об`єктах кров може належати як ОСОБА_17 , так і ОСОБА_9 в разі, якщо в останнього були тілесні ушкодження, які супроводжувались кровотечею (т.5 а.с.43-45, 47-49, 51-53, 55-57, 59-61).

Відповідно до висновку експерта №203 від 17.05.2016 у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на нижній повіці правого ока, яке виникло від дії твердого предмету з обмеженою поверхнею. Давність спричинення садна в межах 2-х діб до моменту освідування (т.5 а.с.39). Дійсно, перед експертом не ставилось питання про можливість кровотечі тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_9 . Проте, з урахуванням кількості виявлених слідів речовини бурого кольору у приміщенні, де знаходився труп ОСОБА_17 , виявлених на його тілі не менше 35 ран з ушкодженням голови та тулуба та одного садна на повіці правого ока в обвинуваченого ОСОБА_9 , з урахуванням того, що кров ОСОБА_17 та ОСОБА_9 відноситься згідно висновків експерта до однієї групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про належність вказаної крові саме ОСОБА_17 .

Крім того, захисник ОСОБА_12 не ставить питання про належність виявленої крові у приміщенні, де знаходився труп ОСОБА_17 саме обвинуваченому ОСОБА_9 , категорично зазначаючи в апеляційній скарзі, що підлога у даному приміщенні повністю залита кров`ю саме ОСОБА_17 , не зважаючи на те, що кров ОСОБА_17 та ОСОБА_9 належить до однієї групи.

Доводи захисника ОСОБА_12 про те, що показання свідків не підтверджують вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 не були очевидцями нанесення обвинуваченими тілесних ушкоджень потерпілому, проте, вина, в тому числі, ОСОБА_9 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема висновками експертів, протоколами впізнання, огляду місця події та іншими доказами.

Також необґрунтованими апеляційний суд вважає доводи скарг захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що протокол огляду місця події від 16.05.2016 за місцем проживання ОСОБА_9 є недопустимим доказом, враховуючи відсутність ухвали слідчого судді, а також того, що дозвіл на проведення огляду надала ОСОБА_48 , в той час, коли власником вказаного будинку є ОСОБА_19 , не встановлення належність вилученого одягу саме ОСОБА_9 , не зазначення у протоколі наявності на одязі слідів крові та того, що вилучені речі упаковано до спецпакету та вони опечатані.

Так, відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Так, огляд домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 здійснювався на підставі заяви ОСОБА_18 , яка постійно проживає у вказаному будинку з родиною, тобто є фактичним володільцем, та яка вказала, що надає дозвіл працівникам поліції провести огляд її будинку (т.4 а.с.105).

Вказане підтверджується також довідкою-характеристикою №528 від 16.05.2016, виданою сільським головою Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_49 , повідомленнями головного лікаря ЦРЛ Бердичівського району від 18.05.2016 та начальника служби у справах дітей Бердичівської РДА від 08.06.2016, згідно яких ОСОБА_9 проживає у АДРЕСА_1 разом із батьками, сестрою і братом (т.5 а.с.204).

Згідно акту обстеження умов проживання від 20.07.2016, відповідними посадовими особами проведено обстеження умов проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 (т.5 а.с.217).

Таким чином, огляд місця події від 16.05.2016 за місцем проживання ОСОБА_9 проведено на підставі дозволу його матері - ОСОБА_18 , яка є володільцем будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідає вимогам ч.1 ст.233 КПК. Захисниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не надано доказів про те, що вказаний будинок належить іншій особі - ОСОБА_19 , відповідно, немає підстав визнавати вказаний протокол огляду місця події недопустимим доказом.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 16.05.2016 вбачається, що під час огляду приміщення будинку АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті на кріслі виявлено чоловічі джинси коричневого кольору, які на задній частині справа мають чисельні поодинокі плями бурого кольору. Також на кріслі виявлено куртку темно-синього кольору, яка теж має нашарування бурого кольору. Поруч на підлозі виявлено чоловічі туфлі зі шкірозамінника чорного кольору, на яких виявлено бруд. Вказані обставини підтверджуються фототаблицею до протоколу огляду місця події від 16.05.2016, де під детальними фото джинсів та куртки в описі вказано про наявність плям бурого кольору (т.4 а.с.106-112).

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував, що вилучені джинси, куртка та туфлі належать саме йому. Більш того, його захисник в апеляційній скарзі також зазначав, що вказані вилучені одяг та взуття належать останньому та він в цих речах перебував на місці події. Крім того, з протоколу огляду вбачається, що виявлені штани, куртка та туфлі упаковуються за правилами пакування речових доказів і вилучаються до Бердичівського ВП.

В подальшому, при дослідженні вказаних речей експертом зазначено, що упаковка об`єктів не порушена, при її відкритті встановлено, що в ній знаходяться куртка, штани і туфлі (т.5 а.с.106-123). З урахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що було порушено цілісність пакування речових доказів та можливості доступу до них сторонніх осіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що огляд у квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 проведено на підставі дозволу власника квартири ОСОБА_20 , яка надала дозвіл на проведення огляду квартири АДРЕСА_7 , про що також зазначено в ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно, а також те, що ОСОБА_8 зареєстрований та проживає за іншою адресою та не встановлено належність саме йому вилучених речей у вказаній квартирі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно даних паспорту та довідки-характеристики обвинувачений ОСОБА_8 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.5 а.с.213, 217).

Проте, ОСОБА_8 тимчасово проживав у своєї тітки - ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_8 , що було встановлено в ході досудового розслідування та судового розгляду, про що особисто ОСОБА_8 не заперечував. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції також підтвердив, що ОСОБА_8 перебував у вказаній квартирі тимчасово.

Так, огляд квартири за адресою: АДРЕСА_8 проведено на підставі заяви ОСОБА_20 , яка надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належної їй квартири (т.4 а.с.113). Згідно протоколу огляду вказаної квартири та фототаблиці до нього вбачається, що огляд дійсно проведено у квартирі АДРЕСА_9 , про що зазначають захисники (т.4 а.с.114-115).

Крім того, в ході апеляційного розгляду прокурором долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що ОСОБА_20 на праві приватної власності належить саме квартира АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував, що вилучені в ході огляду місця події темні джинси, сіра футболка та кросівки належать саме йому.

Що стосується зазначення в ухвалі слідчого судді від 17.05.2016, якою накладено арешт на вказані речі, про те, що обшук проводився в квартирі АДРЕСА_10 , то на думку апеляційного суду, це є опискою. Крім того, вказана ухвала не оскаржувалась в апеляційному порядку (т.4 а.с.120).

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що під час проведення слідчого експерименту 16.05.2016, за участю свідка ОСОБА_21 та під час огляду місця події 17.05.2016, а саме - ділянки дороги неподалік місця зупинки таксі під керуванням ОСОБА_21 , де було виявлено і вилучено відро білого кольору з малюнком з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору та ділянки дороги неподалік місця зупинки таксі під керуванням ОСОБА_21 , де було виявлено і вилучено металеву ручну пилку з пластмасовим руків`ям чорного кольору, з нашаруванням рідини бурого кольору не здійснювалось фото і відеофіксація, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.240 та ч.7 ст.237 КПК України, під час проведення вказаних слідчий дій можуть проводитись фото і відеофіксація, однак це не є обов`язковою умовою. Складання слідчим протоколу проведення слідчого експерименту від 16.05.2016 за участі свідка ОСОБА_21 в приміщенні службового кабінету також не є істотним порушенням вимог КПК України.

Доводи захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що під час проведення такої слідчої дії як впізнання за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 за участі свідка ОСОБА_21 , останній не зазначив часу, дати та обставин, коли він перевозив обвинувачених, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно вимог ч.3 ст.228 КПК України, особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала. Обов`язку надавати додаткові пояснення з фіксацією у вказаному протоколі така особа не має. Обставини щодо дати, часу та обставин, коли ОСОБА_21 перевозив обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 свідок повідомив під час допиту в ході судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що посилання захисників на те, що свідок ОСОБА_21 спочатку повідомив, що підвозив обвинувачених до клубу « Нептун », а потім змінив покази і повідомив, що підвозив до клубу « Олд фарт », на думку колегії суддів не впливають на висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину. Крім того, в ході апеляційного розгляду в учасників з`ясовано, що зазначені клуби розташовані поряд один з одним.

Доводи захисників про те, що свідок ОСОБА_21 повідомив, що, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернулись до його автомобіля в с. Мартинівка, він не бачив у них в руках ніяких предметів, також не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки подія відбувалася в нічну пору доби і водій таксі міг не бачити предмети з якими поверталися обвинувачені після скоєння злочину.

Посилання сторони захисту на те, що зміна підслідності даного кримінального провадження була змінена незаконно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки постановою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_50 від 30.05.2016 на підставі ст.36, 216 КПК України у даному кримінальному провадженні визначено підслідність за СВ СУ ГУНП в Житомирській області у зв`язку з необхідністю проведення значного обсягу процесуальних дій та дотримання розумних строків досудового розслідування (т.4 а.с.204). Початково досудове розслідування у вказаному провадженні здійснювалось СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, тому на переконання колегії суддів, зміна підслідності відбулася у відповідності до вимог ст.ст.36, 216 КПК України. Крім того, відповідно до постанови про визначення групи слідчих від 16.05.2016 у даному кримінальному провадженні ще на початковому етапі досудового розслідування до складу групи слідчих входили слідчі СУ ГУНП в Житомирській області (т.4 а.с.60).

У розумінні п.2 ч.3 ст.87 КПК України реалізація органами досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, як підстава для визнання доказів недопустимими означає вчинення дій чи прийняття рішень, які не належать до предмета відання цих органів.

Нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій особами з необхідною кваліфікацією, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб.

На переконання колегії суддів, якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені України, такі дії не можуть вважатися «реалізацією повноважень, не передбачених КПК України» у значенні п.2 ч.3 ст.87 КПК України і мати наслідком автоматичне визнання доказів недопустимими.

Такого висновку дійшов ВС у постанові від 28.02.2023 у справі № 761/34746/17 провадження № 51-2455км22.

Доводи захисників про відсутність в матеріалах судового провадження відповідних клопотань, з якими сторона обвинувачення зверталась до слідчого судді є безпідставними, оскільки такі клопотання не є доказами у кримінальному провадженні у розумінні ст.84 КПК України, на що колегія суддів звертає увагу сторони захисту.

Також необґрунтованим є посилання захисників на відсутність постанови про визначення групи слідчих, до складу якої входив би слідчий ОСОБА_22 , оскільки постановою начальника СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_51 про визначення групи слідчих для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні від 16.05.2016 визначено, що старший слідчий СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_22 входить до групи слідчих у даному провадженні (т.4 а.с.60).

Щодо доводів апелянтів про відсутність в матеріалах провадження постанов про призначення судово-медичної, медико-криміналістичної, судово-трасологічної, комплексної імунологічної, молекулярно-генетичної та дактилоскопічної експертиз, то учасники судового провадження не клопотали про долучення вказаних постанов. Проте в матеріалах судового провадження наявні постанови про призначення судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_17 (т.5 а.с.28), судово-трасологічної експертизи (т.5 а.с.151), комплексної імунологічної та молекулярно-генетичної - 2 експертизи (т.5 а.с.102, 124). Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором долучено постанови про призначення медико-криміналістичної експертизи, судово-дактилоскопічної експертизи та судово-трасологічної експертизи (цілого по частинах) (т.7 а.с.100, 102, 103).

Посилання захисників на те, що у висновку експерта №176/ц та у протоколі огляду місця події зазначено різні параметри вилучених пилки і відра не є істотним порушенням вимог КПК України та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України. Крім того, на вказаних предметах виявлено сліди крові, яка належить загиблому ОСОБА_17 .

Згідно протоколу огляду місця події від 16.05.2016 за адресою: АДРЕСА_8 , серед іншого вилучено і чоловічі кросівки чорного кольору із написом «Sayota» (т.4 а.с.114-119).

Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.05.2016 року накладено арешт, в тому числі і на кросівки «Sayota» належні підозрюваному ОСОБА_43 (т.4 а.с.120).

Згідно висновку експерта від 22.08.2016 №400/401, серед іншого, для дослідження було доставлено кросівки, на передній поверхні яких наявний фабричний напис білого кольору «Fashion». Однак, з ілюстративної таблиці до вказаного висновку вбачається, що кросівки мають обидва вищезазначені написи (т.4 а.с.128-149). Тому, апеляційні доводи захисників про те, що в ході огляду проведення місця події було вилучено одні кросівки, а на експертизу надано інші кросівки, є безпідставними.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги захисників ОСОБА_55 про те що, висновки експертів №1/3200 від 26.08.21016 та №400/401 від 22.08.2016 мають розбіжності у зазначені спецпакетів, куди було запаковано речові докази, з огляду на наступне.

Відповідно до висновку експерта №1/3200 від 26.08.2016 на дослідження експерту надано: фототаблицю до протоколу ОМП від 16.05.2016, яка запакована до паперового конверту; виріз доріжки зі слідом взуття, запакований до спецпакету №3204024, пара туфель підозрюваного ОСОБА_9 , запаковані до спецпакету №2008776 та пара кросівок підозрюваного ОСОБА_8 , запаковані до спецпакету №2008778 (т.5 а с.153-171). Вказане узгоджується і з постановою слідчого про призначення судово-трасологічної експертизи від 23.08.2016 (т.5 а.с.151).

Відповідно до висновку експерта №400/401 від 22.08.2016 на дослідження експерту надано: джинси, запаковані до коробки світло-коричневого кольору, футболку, запаковану до картонної коробки світло-коричневого кольору; пару кросівок чорного кольору з написом «Fashion» (т.5128-149).

Доводи захисників про те, що після завершення експертного дослідження, джинси, футболка та кросівки разом з первинним упакуванням запаковані в спеціальні пакети експертної служби МВС України №2008777 та №2008778, на переконання апеляційного суду, жодним чином не свідчать про доступ сторонніх осіб до вказаних речових доказів до початку проведення відповідних експертиз.

Посилання захисників ОСОБА_55 на те, що в обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 експертом було виконано зрізи нігтьових пластин з пальців рук та вилучено вміст піднігтьових пластин, однак в матеріалах провадження відсутні дані чи призначались відповідні експертизи на наявність у них крові людини та її групова приналежність, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Апеляційний суд вважає посилання захисника ОСОБА_12 на те, що в ході судового розгляду було проведено допит обвинуваченого ОСОБА_9 та судові дебати без участі його законного представника - ОСОБА_18 , безпідставним, з огляду на те, що під час допиту обвинуваченого ОСОБА_9 10.10.2023 останньому виповнилось 24 роки, він повідомив суд, що бажає давати покази (т.6 а.с.92, 96), крім того, був присутній його захисник - ОСОБА_12 . Більш того, законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 - його мати ОСОБА_18 , на кожне судове засідання була повідомлена належним чином та приймала участь у судовому розгляді (зокрема т.6 а.с. 54, 72, 75, 91, 96). До апеляційного суду представник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_18 , будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилася, відмовлялася від отримання судових повісток та повідомлень, що підтверджується поштовими відмітками, що може свідчити про її байдужість до результатів апеляційного розгляду та долі сина.

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_8 від 16.05.2016 о 21 годині 00 хвилин, про затримання було повідомлено його батька та Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Житомирській області, з якого останньому було призначено захисника ОСОБА_23 , але затриманий ОСОБА_8 повідомив, що він бажає мати захисника ОСОБА_24 , який і був присутній при складанні протоколу затримання особи 16.05.2016, про що свідчить його підпис в протоколі. При цьому захисник ОСОБА_24 будь-яких зауважень та доповнень у протоколі не зазначав (т.4 а.с.151-153).

Крім того, в матеріалах судового провадження наявні договір про надання правової допомоги від 16.05.2016, укладений між ОСОБА_52 (батьком підозрюваного ОСОБА_8 ) та адвокатом ОСОБА_24 та ордер серії НОМЕР_4 про надання правової допомоги ОСОБА_8 (т.4 а.с.155-156).

З огляду на наведене, у апеляційного суду відсутні підстави вважати обґрунтованими доводи захисників ОСОБА_55 про те, що зі слів самого ОСОБА_8 не було жодного адвоката під час його затримання.

Доводи захисників про те, що в судовому засіданні 28.10.2016 не з`ясовувалась думка ОСОБА_8 про зміну захисника ОСОБА_24 та захисника ОСОБА_14 , а заяви ОСОБА_8 про те, що він не заперечує про розгляд провадження без участі захисника ОСОБА_56, написані ним в один день, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно технічних записів судових засідань обвинувачений не висловлював недовіру жодному з захисників, крім того, захисник ОСОБА_14 також приймав участь у розгляді справи на підставі Договору про надання послуг, тобто здійснював право на захист обвинуваченого саме за його бажанням.

Також необґрунтованими є доводи захисника ОСОБА_12 про те, що місцевим судом було порушено таємницю нарадчої кімнати в період з 12.10.2023 по 23.10.2023, з огляду на те, що 19.10.2023 головуючий суддя ОСОБА_1 приймав рішення у справах про адміністративні правопорушення, що підтверджується відповідними постановами, оприлюдненими в ЄРСР, з огляду на наступне.

Так, на запит прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 19.04.2024 для з`ясування вказаних обставин, суддею ОСОБА_1 надано копії постанов про виправлення описок у справах №278/4590/23 та 278/5043/23, з яких вбачається що у вказаних постановах допущено описки в даті їх винесення 19.10.2023 та необхідно вважати правильним дату їх винесення - 01.11.2023 (т.7 а.с.104-109).

Проте, відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.02.2020 у справі № 128/2455/15-к (провадження № 51-7241кмо18) порушенням таємниці наради суддів, яке на підставі ч. 1 ст. 412 КПК може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, лише у разі коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли вказане порушення обґрунтовано ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів (судді) при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення.

Таким чином, враховуючи, що стороною захисту не наведено з огляду на обставини справи переконливих мотивів того, як вказане перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що вказане порушення не є істотним, оскільки воно не вплинуло на висновки суду.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинувачених, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З призначеним судом першої інстанції покаранням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів погоджується та вважає, що саме таке покарання, буде необхідним та достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.

При цьому колегією суддів враховано положення п.5 ч.3 ст.102 КК України про те, що покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, - на строк до 15 років.

Крім того, колегія суддів враховує висновки досудової доповіді Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області від 17.07.2018 щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно яких ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, а з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому останній обвинувачується, даних про його особу, виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Рекомендовано проведення комплексу виховних та профілактичних заходів в умовах ізоляції від суспільства.(т.2 а.с.148-150).

Що стосується цивільного позову потерпілого та витрат на правову допомогу, то в апеляційних скаргах не наведено доводів з цього приводу. Водночас, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції у цій частині відповідають вимогам ст.ст.128, 129 КПК України та ч.2 ст.120, ч.1 ст.124 КПК України ( т.2 а.с.183-185, 226-230 ; т.6 а.с.97).

На підставі наведеного, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду, який є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_14 з доповненнями (змінами) захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 з доповненнями в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: