Справа № 211/1060/24
Провадження № 1-кс/211/1406/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_4 подано письмову заяву про відвід судді ОСОБА_6 з підстав того, що вона має по відношенню до обвинуваченого упередженість, розглядає справу необ`єктивно, з порушенням вимог КПК України. Дані дії, на думку обвинуваченого ОСОБА_4 , проявилися під час судового засідання 22.05.2024, коли суддею було прийнято рішення про продовження запобіжного заходу та допит потерпілої без участі обвинуваченого, якого було видалено із зали судового засідання. Обвинувачений просить заяву про відвід задовольнити з підстав, передбачених п.4 ч. 1 ст.75 КПК України, так як існують інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він підтримує подану ним заяву та просить її задовольнити з мотивів, викладених у ній, бо вважає, що суддя ОСОБА_6 порушує вимоги КПК України.

Судді ОСОБА_6 було повідомлення про розгляд заяви про її відвід у відповідності до ч. 3 ст. 81 КПК України, пояснень по суті заяви нею не надавалося.

Прокурор заперечував проти заявленого відводу, вважає, що заява необґрунтована.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали заявлений відвід.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з доводами заяви про відвід, перевіривши їх наявними доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьоюстатті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 4 ч.1 ст.75 КПК України передбачена можливість усунення від провадження судді шляхом заявлення йому відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, неупередженість судді при розгляді справи презюмується, що викладено у рішеннях по справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко та Мартиненко проти України».

Для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції питання безсторонності судді має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, Європейським судом визначено про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід має бути мотивованим.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 зводяться до його незгоди з процесуальними діями судді, які полягають у його видаленні із зали судового засідання 22.05.2024, що призвело до неможливості взяти участь в обговоренні питання щодо продовження запобіжного заходу та у допиті потерпілої.

Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 330 КПК України якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту.

Після повернення до зали засідання обвинуваченому надається можливість ознайомитися з доказами, які були досліджені, а також з рішеннями, які були ухвалені за його відсутності, та дати пояснення щодо них.

Матеріалами справи встановлено, що 22.05.2024 обвинувачений відмовився їхати на виклик до суду, про що складено акт співробітниками КУВП №3. Згідно з журналом судового засідання, проведеного з засудженним в режимі відеоконференції з КУВП №3, від 22.05.2024 вбачається, що головуюча суддя ОСОБА_6 видалила обвинуваченого ОСОБА_4 за неповагу до суду. Разом із цим, участь у засіданні 22.05.2024 брав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , як того вимагає ч. 1 ст. 330 КПК України. 24.05.2024 на адресу КУВП №3 судом було направлено для вручення обвинуваченому ухвалу про продовження строків тримання під вартою, журнал судового засідання, відеозапис судового засідання від 22.05.2024 та у підсистемі «Електронний суд» надано доступ до цього відеозапису.

Отже, обвинувачений мав можливість ознайомитися з матеріалами засідання 22.05.2024 та надати з цього приводу свої пояснення.

Крім того, відповідно до ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України. Заперечення на інші ухвали, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню, можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Таким чином, відвід судді ОСОБА_6 фактично зводиться до незгоди обвинуваченого ОСОБА_4 із процесуальними рішеннями судді та не може свідчити про її упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу останньої відповідно до наведених норм КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що думка заявника з того чи іншого питання, без наявності певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів, не входить до переліку підстав для відводу, визначених ст. 75 КПК України, а, отже, заява про відвід задоволенню не підлягає, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001214 від 27.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 17.07.2024 о 09:00.

Суддя ОСОБА_1