Справа № 487/4464/23
Провадження № 1-кп/487/379/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднанні кримінальні провадження №0001142 від 08.07.2023 та №0001436 від 25.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

23.06.2023 приблизно о 19:00 год., більш точно часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптовий злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки, діючи умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_5 , зі столу, який розташований в кімнаті вказаної квартири, викрав мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Y5 2018» синього кольору, вартістю 1297,25 грн., який належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1297,25 грн.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні якого визнається винним.

Крім того, 23.08.2023 приблизно о 21:00 год. ОСОБА_3 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, знаходячись біля магазину «Гастроном» за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна, 36, реалізуючи свій раптовий злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки, діючи умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони являються непомітними для оточуючих, зі столу, повторно викрав мобільний телефон марки «Motorola» моделі «Moto e 20», належний потерпілому ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2315,50 грн.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, у вчиненні якого визнається винним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що йому відомо про введення в Україні воєнного стану. 23.06.2023 після обіду зустрів на вулиці свого дядю ОСОБА_5 , який запросив його до себе у гості. Він разом з дядею прийшов в квартиру АДРЕСА_3 . Там вони спілкувались, вживали алкогольні напої. Йому потрібні були гроші, але він знав, що дядя йому не позичить, тому коли збирався уходити, то викрав зі столу у кімнаті мобільний телефон. Потерпілий не помітив зникнення телефону. Після цього, він пішов з квартири потерпілого та у той же день попросив знайомого здати викрадений мобільний в ломбард за 400 грн. Він збирався відшкодувати потерпілому завдану шкоду, але той сказав, що йому нічого від нього не потрібно.

23.08.2023 у вечірній час він зайшов у бар, розташований по вул. Лазурній, біля буд.36 в м. Миколаєві, де побачив військовослужбовця, який спав за столом. Біля військовослужбовця на столі лежали продукти, горілка та мобільний телефон. Через деякий час він повернувся та побачив, що телефон лежить без нагляду. Він вирішив непомітно забрати мобільний телефон собі, оскільки сподівався, що за нього можливо отримати винагороду. Розуміє, що вчинив крадіжку, в скоєному щиро кається та засуджує свою поведінку, вартість викрадених мобільних телефонів не оспорює.

Такі показання обвинуваченим ОСОБА_3 надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції. За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, дане кримінальне правопорушення віднесено до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, лікування у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не проходив, за медичною допомогою не звертався.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України, у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, що на думку суду відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та меті кримінального покарання.

Разом з цим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, які суттєво знижують ступень суспільної небезпечності обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та на підставі ст.. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.. 76 КК України.

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В зв`язку з викладеним з ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів за проведення експертиз №СЕ-19/115-23/9767-ТВ від 17.07.2023 в сумі 1434 грн., №СЕ-19/115-23/12021-ТВ від 01.09.2023 в сумі 1912 грн., а всього 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1