Справа №642/126/24
провадження №1-кс/642/1044/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтава ОСОБА_4 від 14.03.2024 про часткову відмову в задоволенні клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова зі скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 14.03.2024 року слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтава про часткову відмову у задоволенні клопотання, зобов`язавши слідчого належним чином оформити докази незаконного проникнення до житла заявниці ОСОБА_5 , призначення судово-медичної експертизи з приводу забиття ОСОБА_3 ноги ОСОБА_6 , проведення впізнання свідком Хлистовим ОСОБА_6 , проведення очної ставки між потерпілою та ОСОБА_6 , надати оцінку факту погроз ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_3 , оформити належним чином докази - відео з телефону ОСОБА_3 щодо звернення до нацполіції за направленням на експертизу. Вказану постанову слідчого вважає передчасною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання заявник з`явилася. Доводи скарги підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, для розгляду скарги надав матеріали кримінального провадження та заяву про розгляд скарги без його участі. Вважає прийняте ним рішення законним і обґрунтованим та просить залишити його у силі.

Зазначив, що більшість питань скарги ОСОБА_3 не було заявлено нею у клопотанні вх. №Ш-1497/п-24 від 13.03.2024; частина заявлених процесуальних дій не є слідчими (розшуковими) діями, а питання проведення огляду відеозапису, розміщеного у мережі Інтернет є вирішеним,

про що складено протокол огляду відеозапису від 14.03.2024.

Суд, вислухавши пояснення заявника та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, і даний перелік є вичерпним.

У відповідності до пункту 7 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Так, відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування в кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві перебувало кримінальне провадження № 0001100 від 10.05.2023 року за ознаками складу злочину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_8 від 05.05.2023, якою зобов`язано уповноважену особу відділу поліції № З ХРУП № З ГУНП в Харківській області внести

відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 29.04.2023 та розпочати досудове розслідування.

Згідно вказаної заяви, ОСОБА_3 29.04.2023 повернулася до свого будинку АДРЕСА_1 та виявила факт незаконного проникнення до її житла співробітника Національної поліції України ОСОБА_6 . Вказана особа, разом із своїм братом - ОСОБА_7 перешкоджають у проживанні ОСОБА_3 у вказаному будинку, шляхом залишення у ньому без догляду своєї хворої матері.

22 грудня 2023 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 24.01.2024 вказану постанову слідчого було скасовано.

Частинами 1,2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

11.03.2024 потерпіла ОСОБА_3 звернулася до слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст.220 КПК України в якому просила надати можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження № 0001100 від 10.05.2023; належним чином оформити докази незаконного проникнення до її житла ОСОБА_6 , які знаходяться у відкритих джерелах (на каналі you tube); витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження довідку з відділу кадрів ГУНП в Харківській області про перебування чи неперебування у відпустці ОСОБА_6 з 10.05.2023 по 22.12.2023; допитати свідків, які займалися ремонтом дверей у домоволодінні АДРЕСА_1 , під час роботи яких, до будинку ОСОБА_3 06.10.2023 та 08.10.2023 вдерся ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

14 березня 2024 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 винесено постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання.

Так, слідчим, клопотання в частині ознайомлення потерпілої з матеріалами кримінального провадження задоволено. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 ознайомилася з матеріалами 28.03.2024.

Одночасно, щодо прохання ОСОБА_3 «належним чином оформити докази незаконного проникнення до її житла ОСОБА_6 , які знаходяться у відкритих джерелах (на каналі you tube)» слідчим відмовлено в задоволенні клопотання в цій частині, адже останнім було оглянуто відеозапис, розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено протокол огляду відеозапису від 14.03.2024.

З приводу прохання ОСОБА_3 витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження довідку з відділу кадрів ГУНП в Харківській області про перебування чи неперебування у відпустці ОСОБА_6 з 10.05.2023 по 22.12.2023, слідчий зазначає, що інформація про перебування або неперебування ОСОБА_6 не може підтвердити існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів кримінального провадження ніяким чином не випливає, що проникнення ОСОБА_6 на територію домоволодіння АДРЕСА_1 було обумовлено саме виконанням ним своїх службових обов`язків, адже як пояснив сам ОСОБА_6 (що і підтверджується зібраними доказами у своїх сукупності), проникнення на територію домоволодіння ОСОБА_3 було обумовлено фактом проживання на ній матері ОСОБА_6 .

Крім того, слідчим було відмовлено ОСОБА_3 в частині допиту свідків, які займалися ремонтом дверей у домоволодінні АДРЕСА_1 , оскільки, на даний час, вбачається, що відомості, які можуть бути повідомлені зазначеними особами не може підтвердити існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, факт перебування ОСОБА_6 на території домоволодіння встановлений і не потребує додаткового підтвердження. Зокрема, обставини його перебування та спілкування з ОСОБА_3 описані у показаннях свідка ОСОБА_9 .

Потерпілій ОСОБА_3 було роз`яснено, що згідно ч. 8 ст. 95 КПК України, вона не позбавлена права отримати від заявлених нею осіб, за їхньою згодою, пояснення.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про призначення судово-медичної експертизи з приводу забиття ноги останньої ОСОБА_6 , проведення очної ставки між потерпілою та ОСОБА_6 , надати оцінку факту погроз ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_3 та оформлення належним чином відео з телефону ОСОБА_3 щодо звернення до нацполіції за направленням на експертизу, то вищеперелічені питання взагалі не заявлялися потерпілою ОСОБА_3 у клопотанні вх. № Ш-1497/п-24 від 13.03.2024.

Частина друга статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно частини першої статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку оскарження «рішень» і «дій». При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з висновками колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, які зазначені у постанові від 14.02.2023 у справі № 405/680/22, (провадження № 51-1544км22), по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч.3 ст. 22 КПК).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слід відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_4 від 14.03.2024 про часткову відмову в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 05.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1