ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6822/24
Номер провадження: 11-сс/819/110/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000573 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ївка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 147 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.05.2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 червня 2024 року із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.05.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого через необґрунтованість клопотання.

Вказує, що рішення слідчого судді є незаконним і упередженим, що виразилося у не дослідженні судом обставин, що мають значення і відсутності належної оцінки дослідження обставин, що супроводжуються істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В ході судового розгляду клопотання по суті прокурор не надав жодного доказу висловлених суб`єктивних переконань існування ризиків імовірного переховування ОСОБА_8 , намірів впливу на інших учасників процесу, рівно як і обґрунтованого доказами припущення вчинення ОСОБА_8 , який ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності іншого злочину, перебуваючи вже в процесуальному положенні підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину.

З посиланням на практику ЄСПЛ та рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року захисник зазначає про необґрунтованість слідчим та слідчим суддею ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а сама тяжкість покарання не може бути достатньою підставою для обрання запобіжного заходу.

Крім того, апелянт звертає увагу і на відсутність обґрунтування того, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала суду не містить відомостей, які свідчили би про доведеність слідчим, прокурором неможливості застосування домашнього арешту, будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу в цілому.

В ухвалі суд обмежився наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи.

Вказані обставини, у своїй сукупності, дають підстави вважати, що рішення суду не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_8 заяву про свою участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З матеріалів провадження вбачається, що 01.05.2024 року до ЄРДР за №0000573 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 147 КК України.

01.05.2024 року ОСОБА_8 було затримано.

01.05.2024 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 147 КК України.

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 147 КК України, та встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у тому , що він наказом командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця-оператора стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти цієї ж військової частини, 01 травня 2024 року близько 07 години 50 хвилин, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , маючи умисел на захоплення осіб як заручників з метою спонукання заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 до вчинення дій, спрямованих на вивезення його з зони ведення бойових дій та доставку до медичного закладу у м. Миколаїв, як умови звільнення заручників, зняв запобіжник та дославши патрон у патронник, направив закріплений за ним автомат АК-74 № НОМЕР_2 у бік ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому наказуючи їм сісти до автомобіля «Volkswagen T5», державний номерний знак НОМЕР_3 , зачинив двері вказаного транспортного засобу, тим самим позбавив їх можливості вільного пересування.

Одразу після цього, ОСОБА_8 заборонив останнім залишати визначене ним місце та висунувши вимогу ОСОБА_9 щодо забезпечення доставки його до медичного закладу як умову звільнення заручників, поїхав на зазначеному автомобілі до м. Миколаїв, утримуючи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під прицілом зазначеної автоматичної зброї до моменту його затримання о 08 годині 50 хвилин 01 травня 2024 року поблизу буд. АДРЕСА_3 співробітниками спеціального підрозділу ТОР ГУНП в Миколаївській області.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 147 КК України - захоплення особи як заручника з метою спонукання службової особи до вчинення дії як умови звільнення заручника.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, навів зміст доказів та належним чином мотивував свої висновки.

У випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, обґрунтована підозра має підтверджуватися фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, правильність кваліфікації його дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час здійснення досудового розслідування шляхом проведення певних слідчих дій проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження, та визначається остаточна кваліфікація дій особи.

Доводів про необґрунтованість підозри апеляційна скарга не містить. Законність затримання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється.

Як видно зі змісту ухвали, обираючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя, аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, дійшов висновку про доведеність існування зазначеного в ухвалі ризику , і що інший більш м`який запобіжний захід , ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя, як видно визначив заставу у розмірі у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., тому тримання під вартою не є безальтернативним.

Доводів про те, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного , апеляційна скарга не містить.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, 16.05.2024 року ОСОБА_8 був звільнений з під варти на підставі внесення застави у розмірі 121120 грн.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя навів обставини, які дали йому підстави для висновку про існування зазначених в ухвалі ризиків, проаналізував і відомості про особу підозрюваного, які підлягають врахуванню відповідно до ст. 178 КПК.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 хоча і є особою раніше не судимою, разом з тим обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти волі особи під час проходження військової служби, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

В матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню встановленим ризикам. Не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції . Крім того, фактичне місце проживання та реєстрації підозрюваного знаходиться поза межами Херсонської області.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 , відомостей про особу підозрюваного, інших обставин, передбачених ст. 178 КУПК, а також тяжкості покарання, що йому загрожуватиме у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 які були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено вмотивований висновок про те, що обрання відносно ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всхі обставин провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу .

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчою суддею не встановлено.

З ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого, відповідно до вимог ст. 178 КПК, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, були враховані дані щодо особи підозрюваного.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

За таких обставин, слідчим суддею прийнято рішення про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Апеляційна скарга захисника не містить вказівку на те, які обставини чи відомості про особу підозрюваного залишилися поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не можна визнати обґрунтованими підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

У разі настання обставин , які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків сторона захисту має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу у порядку ст. 201 КПК України.

Керуючись ст. 404, 407, 422, ч. 2 т. 376 КПК України апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3