ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/189/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді клопотання сторони обвинувачення задоволено частково. Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло (окрім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття) за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 23 год. 59 хв. 28 липня 2024 року. На цей же строк покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим та доведеним у судовому засіданні ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливим спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення у якому підозрюється. При цьому, доводи слідчого на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою слідчий суддя визнав необґрунтованими.

В апеляційній скарзі прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає 242 240 гривень. У разі сплати визначеного розміру застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Також вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що при невстановлених слідством обставинах місці та часі у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) особам схильним до їх вживання з метою отримання за це грошових коштів та особистого збагачення, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та її небезпеку, 30.04.2024 близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, в телефонному режимі надав банківську картку ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) для зарахування на неї грошових коштів в сумі 200 (двісті) гривень за незаконне придбання заздалегідь обумовленої особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). В подальшому, 30.04.2024 близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої в перерахунку на діючу речовину становить 0,0822 грама, незаконно збув її ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) за грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень.

Крім того, при невстановлених слідством обставинах місці та часі у ОСОБА_7 , повторно виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) і 16.05.2024 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, в телефонному режимі надав банківську картку ОСОБА_11 (анкетні дані змінено) для зарахування на неї грошових коштів в сумі 200 (двісті) гривень за незаконне придбання заздалегідь обумовленої особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1 -іл-пентан-1 -он).

В подальшому, 16.05.2024 близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої в перерахунку на діючу речовину становить 0,0659 грама, незаконно збув її ОСОБА_11 (анкетні дані змінено) за грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень.

Також звертає увагу, що слідчий суддя вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 не врахував, що підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду оскільки, підозрюваний ОСОБА_7 не має постійного джерела доходу, в Тернопільському міськрайонному суді перебуває обвинувальний акт за ч.1 ст.263 КК України, що є достатніми підставами для підтвердження існування даного ризику;

незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні - є те, що підозрюваний ОСОБА_7 , володіючи необхідною інформацією щодо обставин кримінального провадження, може незаконно на них впливати шляхом погроз чи застосування інших засобів впливу з метою дачі цими особами неправдивих показів. І даний ризик не зменшився, так як наразі жоден з свідків не допитаний в ході судового розгляду та до проведення такого допиту вони можуть змінити свої показання на користь підозрюваного.

вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки, ОСОБА_7 не має постійного джерела доходу та обізнаний із механізмом збуту особливо небезпечних психотропних речовин, а тому, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і вважають ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст.307 КК України та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому не підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду.

Аналізуючи викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора колегія суддів приходить до висновку, що вони містять лише твердження прокурора про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження, а тому не спростовують висновків слідчого судді.

Так, згідно оскарженої ухвали, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить застосувати більш суворий - у вигляді тримання під вартою, мотивуючи виключно тим, що він вважає застосований слідчим суддею запобіжний захід недостатнім для запобігання наявним ризикам, які передбачені ст.177 КПК України. Однак крім зазначеного твердження прокурор не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя врахував, як наявність сукупності ризиків та їх вагомість, так і відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання і на утриманні неповнолітню дитину, та розглядаючи клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177,178,181,184,193,194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

Апеляційна скарга не містить належного обґрунтування і конкретних доводів щодо того в чому полягає неправильність висновку слідчого судді про достатність застосування в даному випадку менш суворого запобіжного заходу ніж просив слідчий. Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора наведених в оскарженій ухвалі висновків не спростовують.

З огляду на викладене та враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді