печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001376 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Слідчий зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0001376 від 21.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, за таких обставин.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади Російської Федерації та службових осіб з числа керівництва Збройних сил РФ, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних сил РФ, як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АДРЕСА_1 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних сил РФ, на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних сил РФ, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово-політичних цілей РФ, пов`язаних із незаконною окупацією АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, в тому числі з використанням протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_7 з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України ( АДРЕСА_1 та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту Російської Федерації, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і Збройних сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права, в тому числі Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), Президент Російської Федерації - ОСОБА_14, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація РФ - сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями РФ тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Зокрема, починаючи з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу РФ тимчасово окуповано частину території Херсонської області.

В подальшому, за вказівки невстановлених представників РФ у районних центрах та містах на території Херсонської області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, утворено не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації».

27 вересня 2022 року окупаційною владою РФ та під її контролем, на тимчасово окупованій території Херсонської області проведено референдум, відповідно до якого народ Херсонської області прийняв рішення про возз`єднання з РФ на правах її суб`єкта.

29 вересня 2022 року Указом Президента РФ «про визнання Херсонської області» №686 - Херсонську область визнано незалежною. В подальшому, 30 вересня 2022 року, між Президентом РФ ОСОБА_14 та тимчасово виконуючим обов`язків губернатора Херсонської області ОСОБА_8 , укладено договір «між РФ і Херсонською областю про прийняття її в склад РФ і створення нового суб`єкта», відповідно до якого враховано результати референдуму від 27 вересня 2022 року та приєднано Херсонську області до складу РФ у якості нового суб`єкту.

Для реалізації та надання законності рішень, прийнятих на підставі указу Президента РФ від 29.09.2022 та договору від 30.09.2022 між РФ і Херсонською областю центральною виборчою комісією РФ 15.06.2023 на 119 засіданні «центральної виборчої комісії Російської Федерації» було прийнято рішення про проведення виборів на території Херсонської області 10 вересня 2023 року.

В зв`язку з вище описаними подіями, у громадянина України ОСОБА_6 , який з 24.02.2022 перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, не перемістився на підконтрольну органам державної влади України територію, хоча мав на це змогу, виник умисел на вчинення колабораційної діяльності та умисних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України.

Так, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, добровільно подав свою кандидатуру до Херсонського регіонального відділу всеросійської політичної партії «Єдина Росія», з метою включення до партійного списку як кандидата в депутати так званої «Херсонської обласної Думи першого скликання».

23 серпня 2023 року представниками Херсонського регіонального відділення «Єдина Росія» до центральної виборчої комісії Херсонської області, яка розташована за юридичною адресою: АДРЕСА_2 , але фактично розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , при окупаційній адміністрації держави-агресора, подано список кандидатів в депутати на виборах до так званої «Херсонської обласної Думи першого скликання», юридична адреса якої згідно даних вказаних на сайті в мережі інтернет за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого того ж дня ОСОБА_6 зареєстровано під номером 12 у партійному списку.

10 вересня 2023 року за результатами виборів до «Херсонської обласної Думи першого скликання», яка розташована та функціонує за адресою: АДРЕСА_5 , політична партія «Єдина Росія» набрала 74,86 відсотки. Відповідно до «Постанови комісії від 10 вересня 2023 №22/145 «про результати виборів депутатів Херсонської обласної Думи першого скликання», юридична адреса якої згідно даних вказаних на сайті в мережі інтернет за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , зазначено, що ОСОБА_6 обрано депутатом «Херсонської обласної Думи першого скликання» за законами РФ на тимчасово окупованій території України.

З метою проведення незаконних виборів на території Херсонської області так званих «депутатів Херсонської обласної Думи першого скликання» у період часу з серпня 2023 року по 10 вересня 2023 року ОСОБА_6 неодноразово здійснював публічні заклики до проведення незаконних виборів на тимчасово окупованих територіях та прийняття участі жителів окупованих районів у вказаних виборах.

Так, ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення публічних закликів до проведення незаконних виборів на тимчасово окупованих територіях у телеграм-каналі, який адміністрував та має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де систематично здійснював підтримку Президенту РФ ОСОБА_9 , діям військовослужбовців РФ, виправдовував збройну агресію РФ проти України, висвітлював проведення незаконних виборів на території Херсонської області та повністю їх підтримував.

Встановлено, що у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » міститься велика кількість публікацій, висвітлених ОСОБА_6 , безліч фото ОСОБА_6 як депутата так званої Херсонської обласної Думи 1-го скликання, а також заклики до місцевих мешканців Херсонської області приходити на виборчу дільницю та проголосувати за кандидатів в депутати «Херсонської обласної Думи першого скликання».

Крім того, 29.08.2023 у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розміщено допис про громадянина України ОСОБА_6 , який в рамках виборчої компанії зустрівся з мешканцями міста Генічеськ для обговорення питань, пов`язаних з водопостачанням, ремонтом доріг, транспортних розв`язок, відсутністю достатньої кількості місць для паркування та інше.

Отже, громадянин України ОСОБА_6 , маючи досвід роботи на посадах в органах місцевого самоврядування України, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, обрався депутатом до незаконного органу влади - окупаційної адміністрації держави-агресора РФ, а саме «Херсонської обласної Думи першого скликання» та взяв участь в проведенні незаконних виборів до «Херсонської обласної Думи першого скликання» на тимчасово окупованій території Херсонської області, а також своїми умисними діями здійснював заклики місцевих громадян до проведення таких незаконних виборів на території Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у добровільному обранні громадянином України до незаконного органу влади, створеному на тимчасово окупованій території - окупаційної адміністрації держави-агресора, участі в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та в публічних закликах до проведення таких незаконних виборів на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчинені вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується протоколами допиту свідків, впізнання особи за фотознімками та іншими матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні у своїй сукупності.

23.05.2024 ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

04.06.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний розшук.

На даний час підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду та знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістка про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 27.05.2024 опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 24.05.2024 в газеті «Урядовий кур`єр».

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території Херсонської області з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На даний час існує сукупність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Зокрема, на даний час підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області, за викликом слідчого не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. В разі повернення на підконтрольну територію України підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на свідків та експертів в цьому кримінальному провадженні.

При вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу необхідно врахувати, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 111-1 КК України, є тяжким злочином та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, не зможе забезпечити запобіганню існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Підсумовуючи клопотання, слідчий просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Судом, з урахуванням думки учасників провадження, з метою забезпечення участі захисника при розгляді клопотання слідчого та оперативності судового провадження, визнано можливим провести судове засідання за участю захисника ОСОБА_4 в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відеоконференції.

У судовому засіданні прокурор заявлене слідчим клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, в його задоволенні просив відмовити, посилаючись на неповідомлення підозрюваного про дату, час та місце даного клопотання, неотримання ним повідомлення про підозру, а отже, відсутні відомості про належне повідомлення підозрюваного про здійснення щодо нього досудового розслідування. Крім того, стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів, що ОСОБА_6 ухиляється від явки до суду, перебуває на тимчасового окупованій території.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів, що долучені до клопотання, 23.05.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено та погоджено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України /а. м. 69-77/.

Письмове повідомлення про підозру в день його складення ОСОБА_6 вручене не було у зв`язку із неможливістю такого вручення. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у спосіб, передбачений ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, а саме шляхом публікації вказаного повідомлення про підозру у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора /а. м. 80-82/. Таким чином, при врученні ОСОБА_6 повідомлення про підозру від 23.05.2024 вимоги ст. ст. 276-279, 135 КПК України дотримані, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного.

Окрім того, ОСОБА_6 викликався до слідчого для допиту в якості підозрюваного на 29.05.2024, 30.05.2024 та 31.05.2024. Вказані повістки відповідно до вимог ст. 135 КПК України були розміщені у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора /а. м. 78-82/. Натомість, підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого не з`явився, причини неприбуття не повідомив.

Виходячи з наявних у наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Зокрема, такі дані підтверджуються: копією протоколу «Избирательной комиссии Херсонской области о результатах выборов депутатов Херсонской областной Думы первого созыва» від 10.09.2023 /а. м. 55-56/, копією «Постановления избирательной комиссии Херсонской области «О результатах выборов депутатов Херсонской областной Думы первого созыва» від 10.09.2023 /а. м. 57-60/, протоколами огляду комп`ютерних даних від 10.10.2023, 07.02.2024 /а. м. 61-68, 88-105/, висновком експерта від 26.03.2024 /а. м. 108-124/, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 15.04.2024, ОСОБА_11 від 16.04.2024, ОСОБА_12 від 23.04.2024 /а. м. 125-129, 133-137, 141-145/, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2024, 16.04.2024, 23.04.2024 /а. м. 130-132, 138-140, 146-148/.

04.06.2024 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний розшук /а. м. 149-150/.

Як вбачається з протоколу огляду комп`ютерних даних від 10.10.2023, ОСОБА_6 10.09.2023 обрано депутатом «Херсонской области о результатах выборов депутатов Херсонской областной Думы первого созыва» за списком політичної партії «Единая Россия».

Наведеним спростовуються доводи захисту про те, що ОСОБА_6 не повідомлено про здійснення відносно нього кримінального провадження, та про відсутність доказів його перебування на тимчасово окупованій території і переховування від слідства. За таких обставин наявні передбачені ч. 6 ст. 193 КПК України підстави розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу без участі підозрюваного.

З урахуванням викладеного вважаю доведеним, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, чим підтверджується існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вбачається з огляду на те, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки встановленими на даний час відомостями підтверджується той факт, що підозрюваний досі приймає сторону окупаційної влади РФ, їхні погляди та переконання, як до повідомлення про підозру останньому так і після, постійно здійснює діяння, пов`язані зі шкодою державній та інформаційній безпеці України.

Із врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тривалої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та переховування від органу досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені вище ризики є реальними та стійкими.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо ОСОБА_6 , наявності обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, перебуває на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим оголошений в державний розшук, вважаю наявними підстави згідно ч. 6 ст. 193 КПК України для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З урахуванням оголошення ОСОБА_6 у державний розшук, даних щодо його перебування на тимчасово окупованій території України, при обранні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підстави для визначення застави відсутні.

На підставі та керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні №0001376 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею, судом за участю підозрюваного, обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1