Справа № 635/4464/24
Провадження № 1-кп/635/791/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.04.2024 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.05.2024 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, а також просив призначити справу до судового розгляду.

В обґрунтування своєї позиції прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, а у разі задоволення клопотання прокурора - зменшити розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного.

Стосовно заявленого прокурором клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, суд зазначає про таке.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.03.2024 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави, строком дії до 05.05.2024.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.05.2024 відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави, строком дії до 30.06.2024.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд вважає, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Розглядаючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відомі показання свідків, які викривають його у вчиненні кримінального правопорушення, особисті данні яких відкриті із зазначенням їх місця мешкання, контактних телефонів тощо. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, в якому останній обвинувачується, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою незаконного збагачення, оскільки ОСОБА_4 до затримання не працював, припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а стало наслідком діяльності правоохоронних органів. На цей час є підстави вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин є чи не єдиним джерелом доходу останнього.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, міцність його соціальних зв`язків та репутацію, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, суд не приймає доводи обвинуваченого та захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому необхідно зауважити, що позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить за мету передбачити можливе покарання за інкримінований обвинуваченому злочин.

Згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) обвинуваченого, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішеннях суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного (обвинуваченого). Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Згідно положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. В даному випадку розмір застави в сумі 181 680 грн. був встановлений з огляду на актуальну підвищену суспільну небезпеку злочину в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , та з урахуванням особи, його віку, стану здоров`я, та майнового стану, а також обставин злочину, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку її неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати від протиправної поведінки.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що свідки в судовому провадженні ще не допитані, матеріальне становище обвинуваченого, беручи до уваги наявність встановлених в рамках даного кримінального провадження ризиків, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що зменшення розміру застави не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому підстави для зміни розміру застави відсутні.

Крім того, судом вивчалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовомузасіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

За викладених обставин, суд зазначає про наявність достатніх підстав для продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам.

Беручи до уваги, що ухвала Харківського районного суду Харківської області від 02.05.2024 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію 30.06.2024, а судове провадження не завершено, суд дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку сторін, дійшов висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331, 334 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.08.2024 включно.

Визначити суму застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/перебування.

Строк дії ухвали встановити до 26.08.2024.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.07.2024.

Суддя ОСОБА_1