печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6172/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 у рамках кримінального провадження № 0002286,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 174 КПК України, у вимогах якого просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к в рамках кримінального провадження №0002286 від 08.11.2021 р., а саме:

земельної ділянки кадастровий номер :01:034:5015;

садового будинку, загальною площею 146,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0009;

земельної ділянки кадастровий номер :04:001:1884;

земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0206;

земельної ділянки кадастровий номер :01:019:0006;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:5776;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0160;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0162.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що як вбачається з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к, накладаючи арешт на нерухоме майно суд виходив з того, що вказане нерухоме майно належить ОСОБА_5 .

Однак, деякі з об`єктів нерухомого майна, на яке накладений арешт вказаною ухвалою суду, належать не ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 , а саме:

- земельна ділянка кадастровий номер :01:034:5015;

- земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0009;

- земельна ділянка кадастровий номер :04:001:1884;

- земельна ділянка кадастровий номер :05:005:0206;

- земельна ділянка кадастровий номер :01:019:0006;

- земельна ділянка кадастровий номер :03:001:5776;

- земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0160;

- земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0162;

- садовий будинок, загальною площею 146,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Право власності ОСОБА_6 на вищевказане нерухоме майно підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, які додаються до даного клопотання.

31.01.2023 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.01.2023 р. (копія додається).

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини. За заявою ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа №1/2024 від 22.01.2024 року (номер у спадковому реєстрі №71880349), що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №75510725 від 22.01.2024 року (копія додається).

Згідно довідки про коло спадкоємців від 22.01.2024 р. №20/02-14, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , відповідно до матеріалів спадкової справи 1/2024 (номер у спадковому реєстрі №71880349) станом на 22.01.2024 року спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4 .

Однак, ОСОБА_4 прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 не може оформити своє право на спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із обтяженням вказаного майна арештом, який накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к.

В ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к судом вказано наступне: «Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2,3,5 ст. 27, ч. 4 ст. 240 КК України, наявність даних про належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.».

Накладаючи арешт на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, судом не встановлено належність вказаного майна ОСОБА_5 . В той же час, вказаною ухвалою накладений арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 , який не має відношення до кримінального провадження №0002286 від 08.11.2021 р., цивільний позов в межах даного кримінального провадження до нього не заявлявся.

Більш того, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к про арешт майна, яке належало ОСОБА_6 , винесена через півроку після його смерті (31.01.2023 р.).

Таким чином, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к необґрунтовано накладено арешт на майно ОСОБА_6 , що є підставою для його скасування.

Оскільки наявність обтяження нерухомо майна перешкоджає ОСОБА_4 оформити її право на спадщину, вона звертається до слідчого судді із вказаним клопотанням.

До суду надійшла заява представника власника майна ОСОБА_3 про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002286, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2021 року, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2,3,5 ст. 27, ч. 4 ст. 240 КК України.

В рамках наведеного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к в рамках кримінального провадження №0002286 від 08.11.2021 р., а саме:

земельної ділянки кадастровий номер :01:034:5015;

садового будинку, загальною площею 146,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0009;

земельної ділянки кадастровий номер :04:001:1884;

земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0206;

земельної ділянки кадастровий номер :01:019:0006;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:5776;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0160;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0162.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.08.2023, метою арешту майна, є визначеною в п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно ч. 6 ст. 170КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Разом з тим, як вбачається із ухвали від 03.08.2023, арешт накладався як на належне майно ОСОБА_5 . Поряд з цим із цим, вказаною ухвалою накладений арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 , який не має відношення до кримінального провадження №0002286 від 08.11.2021 р., цивільний позов в межах даного кримінального провадження до нього не заявлявся.

При цьому, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, необґрунтовано накладено арешт на майно ОСОБА_6 , що є підставою для його скасування.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальший арешт майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.174, 309 КК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 у рамках кримінального провадження № 0002286 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 р. у справі №757/33319/23-к в рамках кримінального провадження №0002286 від 08.11.2021 р., а саме:

земельної ділянки кадастровий номер :01:034:5015;

садового будинку, загальною площею 146,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0009;

земельної ділянки кадастровий номер :04:001:1884;

земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0206;

земельної ділянки кадастровий номер :01:019:0006;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:5776;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0160;

земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0162.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1