В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №642/489/24

Провадження №1-кп/642/253/24

24 квітня 2024

м.Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 20.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлодар, Казахстан, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, який зареєстрований та мешкає проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який не має на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку, раніше неодноразово засуджений 15.11.2007 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 4 років позбавлення волі, умовно - достроково звільнений 10.03.2011 з ДУ «Олексіївська виправна колонія №25» з невідбутим строком 3 місяці 8 днів; 07.02.2017 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 24.05.2019 з ДУ «Темнівська виправна колонія №100» за відбуттям строку покарання, 22.01.2024 Ленінським районним судом міста Харкова за ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) грн.,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_6 , усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги ст.ст. 7, 12. 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 N060-95-В (в редакції Закону No530-У від 28.12.2015) Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, 10.01.2024 року, у денний час, 20.04.2023, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебував на території Холодногірського району у місті Харкові, будучи особою, яка вживає психотропні речовини, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно - небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, знайшов на земельній ділянці 1 (один) згорток ізоленти зеленого кольору.

Після чого, ОСОБА_6 , будучи особою, яка вживає психотропні речовини, та усвідомлюючи, яка речовина може бути у вказаному згортку ізоленти зеленого кольору, залишив його при собі, в якому ймовірно знаходиться психотропна речовина для власного вживання.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідне для незаконного придбання психотропних речовин без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії у сфері обігу психотропних речовин, з метою незаконного її зберігання, без мети збуту, залишив вищевказаний згорток ізоленти зеленого кольору при собі.

Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений спосіб почав незаконно зберігати придбану ним психотропну речовину - PVP, для власного вживання, без мети збуту. Протиправні дії, ОСОБА_6 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаної особливо небезпечної психотропної речовини, були припинені працівниками відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, які зупинили його приблизно о 13 год. 28 хв. біля домоволодіння АДРЕСА_2 для здійснення уточнення встановлення даних особи, та проведення в подальшому опитування.

Так, згідно ст.ст. 32, 33 ЗУ «Про Національну поліцію», у ОСОБА_6 було перевірено документи та проведено опитування особи, в ході чого ОСОБА_6 повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP», у зв?язку з чим було викликано слідчо - оперативну групу Надалі прибувший за викликом оператора «102» дізнавач у складі СОГ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області того ж дня у період з 14 год. 10 хв. до 14 год. 25 хв. під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 в присутності двох понятих та за участі ОСОБА_7 , виявив та вилучив 1 (один) згорток ізоленти зеленого кольору, при розгортанні якого було виявлено 1 (один) прозорий полімерний пакет з фіксатором всередині з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №17357 від 27.04.2023 речовина у паперовому згортку містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он (PVP). Маса (кількісний вміст) психотропної речовини PVP у пакеті складає - 0,3739 г.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, що віднесена до психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що вчинив його при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті. Свої дії ОСОБА_6 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор та захисник.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст визнаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч.1 ст.309КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він неодноразово судимий, останній раз засуджений 22.01.2024 Ленінським районним судом міста Харкова за ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 12.04.2024 розстрочено ОСОБА_6 , засудженому вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2024 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., виплату несплаченої частини штрафу у розмірі 850 грн. на 5 (п`ять) місяців рівними частинами по 170 гривень щомісячно, до 05 числа кожного місяця, починаючи з травня 2024 року і до повної сплати присудженої суми штрафу, обвинувачений сплачує штраф частинами, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, працює неофіційно, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до п. 1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Згідно аб. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Зважаючи на те, що обвинувачений офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, суд не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу. Також в силу ч. 1 ст. 57 КК України відсутні правові підстави для призначення покарання у виді виправних робіт.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: у виді пробаційного нагляду та покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, п. 2, п. 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, які сприятимуть його виправленню.

При призначенні покарання, суд враховує висновки Верховного суду, які викладені у постанові цього суду від 25.06.2018 року у справі 511/37/16-к, відповідно до яких: виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин.

Судом встановлено, що кримінальний проступок за ч. 1 ст. 309 КК України, в якому визнано винним ОСОБА_8 , було вчинено ним 20.04.2023, тобто до ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2024.

Але, не зважаючи на те, що до ухвалення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2024 ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, за який його визнано винним у цьому кримінальному провадженні, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2024 у виді штрафу при призначенні за сукупністю кримінальних правопорушень, складанню не підлягає. У цьому випадку правила ч.4 ст. 70 КК України щодо зарахування покарання частково, призначеного за цим вироком у вигляді пробаційного нагляду, також не застосовуються.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2024 щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу підлягає самостійному виконанню.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_6 не обирався запобіжний захід, і суд не вбачає підстав для обрання такого.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати за проведену експертизу матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № 17357 від 27.04.2023 у розмірі 1 911,84.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2024 у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. - виконувати самостійно.

Згідно ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 запобіжний захід не обирати.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 17357 від 27.04.2023 у розмірі 1 911,84 (одна тисяча дев`ятсот одинадцять грн. 84 коп.) грн.

Речові докази по справі, а саме: 1(один) паперовий конверт білого кольору, всередині якого згідно висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №17357 від 27.04.2023, знаходиться речовина у паперовому згортку, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он (PVP). Маса (кількісний вміст) психотропної речовини PVP у пакеті складає - 0,3739 г., який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області - після набрання вироком законної сили - знищити.

Матеріали кримінального провадження №0000203 від 20.04.2023 щодо ОСОБА_8 , зібрані відповідно до вимог КПК України - зберігати разом зі справою.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_9