КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4421/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 361 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.07.2024 року включно.

Відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року, змінити оскаржувану ухвалу та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме - домашній арешт.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на те, що у клопотанні про продовження запобіжного заходу взагалі не міститься викладу обставин, встановлених ч. 3 ст. 199 КПК України, що є обов`язковим. Текст клопотання від 08 травня 2024 року доповнений одним абзацом щодо рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 15 березня 2024 року; у решті текст клопотання тотожний текстам клопотань про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 20 листопада 2023 року, 12 січня 2024 року, 13 березня 2024 року.

Також апелянт зазначає, що в ухвалі слідчого судді не міститься обґрунтування висновків про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Слідчий суддя у своєму рішенні констатує наявність заявлених ризиків, обґрунтовуючи їх способом вчинення інкримінованих правопорушень, їх тяжкістю чи тривалістю.

Крім того, на переконання апелянта, прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, захисник зазначає, що з моменту затримання ОСОБА_7 пройшло вже близько 6 місяців, впродовж яких тривали слідчі дії та було зібрано й досліджено необхідні докази для встановлення обставин кримінального правопорушення, про що було повідомлено прокурором у судовому засіданні під час розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування. Вилучені докази відправлені для проведення відповідних експертиз. У зв`язку з чим, зважаючи на практику Європейського Суду, на думку сторони захисту, ризик знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів зменшився.

Також, у ОСОБА_7 наявні захворювання патологічного характеру, а тому він в недостатній мірі або взагалі позбавлений можливості отримувати рекомендоване йому лікарями дієтичне харчування в умовах установи слідчого ізолятора, а дозвіл на передачу дієтичного харчування не забезпечує можливість дотримання способу харчування, необхідного для життя ОСОБА_7 без настання незворотних процесів. Зазначені обставини щодо стану здоров`я підозрюваного слідчий суддя залишив поза увагою, не відобразивши жодним чином у рішенні суду.

За таких обставин, захисник просив дослідити можливість застосування стосовно ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів та, враховуючи зменшення ризиків, просив обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без визначення застави відповідного розміру.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 рокузахисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , вказує на те, що 13 травня 2024 року слідчий суддя обмежився складанням вступної та резолютивної частини ухвали, а повний текст рішення стороні захисту надано 05 червня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ «Київський слідчий ізолятор», та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, як законну та обґрунтовану, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження є обґрунтованим та підлягає задоволенню, натомість його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000301 від 26.05.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361 ч. 1 ст. 309 КК України.

27.09.2023 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру (з урахуванням зміненої підозри) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361 КК України.

29.09.2023 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

24.11.2023 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 07:59 години 23.01.2024.

18.01.2024 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 07:59 години 17.03.2024.

14.03.2024 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців тобто до 27.09.2024.

15.03.2024 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком до 07:59 години 15.05.2024.

10.05.2024 року до слідчого суді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_11 , про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000301 від 26.05.2022 року.

В обґрунтування вимог слідчим зазначено, що ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000301 від 26.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч.2 ст.15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 190, ч.4 ст.28 ч.2 ст. 361 КК України, а саме: створення та керівництво злочинною організацією, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене повторно, злочинною організацією, закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене повторно, злочинною організацією; заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене повторно, злочинною організацією, що завдало значну шкоду потерпілому; несанкціоноване втручання за попередньою змовою групою осіб в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, вчиненому повторно, злочинною організацією.

На думку слідчого, обґрунтованість підозри у вищезазначених кримінальних правопорушеннях, фактичні обставини яких викладені у клопотанні з посиланням на відповідні матеріали, доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами.

27.09.2023 року ОСОБА_7 було затримано та ухвалою слідчого судді від 29.09.2023 року щодо нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою від 15.03.2024 року, та який спливає 15.05.2024 року, але завершити досудове розслідування, строк дії якого продовжений до 12-ти місяців, а саме до 27.09.2024 року, у межах строку дії запобіжного заходу неможливо.

Слідчий у клопотанні зазначав, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , не зменшились та продовжують існувати. Так, ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, суду слідчий обґрунтовував тим, що підозрюваний офіційно непрацевлаштований, не має офіційного доходу, обізнаний щодо роботи банківської системи, зокрема і держав Європейського Союзу, наявністю у підозрюваного організаторських здібностей, зв`язків, зокрема з волонтерськими організаціями, враховуючи, що під час обшуку у останнього були виявлені волонтерські посвідчення. Зважаючи на тяжкість можливого покарання, ОСОБА_7 може здійснити незаконний перетин державного кордону з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також слідчим зазначено, що ОСОБА_7 , будучи організатором злочинної організації та маючи авторитет, вплив на інших учасників злочинної організації, шляхом погроз, вмовляння, підкупу може схиляти інших учасників кримінального провадження до дачі неправдивих показань, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий обґрунтовував застосуванням ОСОБА_7 , як організатором злочинної організації, заходів конспірації незаконної діяльності: зміна адрес, використання нових телефонів, сім-карт, спілкування у месенджерах, використання «професійного сленга», зміну «нік-неймів», телефонних пристроїв та номерів, каналів зв`язку між собою, що було виявлено під час документування незаконної діяльності злочинної організації. На думку слідчого, вказані обставини свідчать про ризики застосування приховування або знищення ОСОБА_7 доказів у кримінальному провадження, зокрема і електронних, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , слідчий обґрунтовував тим, що підозрюваний, будучи ініціатором та організатором злочинної організації, члени якої здійснювали умисні особливо тяжкі корисливі злочини протягом тривалого часу, мав постійний надвисокий прибуток від такої діяльності, тому, маючи відповідні навички та знання у сфері інформаційних технологій, може продовжити свою злочинну діяльність з метою отримання прибутку.

З врахуванням наведеного, слідчий просив продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, враховуючи, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України.

13.05.2024 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва вказане клопотання задоволено та продовженострок дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.07.2024 року включно.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення, та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, зокрема, і клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у зв`язку із станом його здоров`я, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те,чи зазначені у клопотанні слідчого обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних та прийшов до висновку, що слідчим в повному обсязі доведено вказані обставини.

На переконання слідчого судді, дані, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, у своїй сукупності доводять обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 190, ч.4 ст.28 ч.2 ст. 361 КК України.

Слідчий суддя вважав, що при розгляді клопотання прокурором доведена наявність ризиків, які можуть спонукати підозрюваного ОСОБА_7 вчинити зазначені у ч.1 ст.177 КПК України спроби, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Зокрема, слідчий суддя погодився з доводами клопотання, що підозрюваний ОСОБА_7 має можливості для переховування від органу досудового розслідування, до чого його може спонукати встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованих йому тяжких злочинів.

Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду».

Крім того, посилює вказаний ризик і те, що ОСОБА_7 офіційно непрацевлаштований, не має офіційного доходу, обізнаний щодо роботи банківської системи, зокрема і держав Європейського Союзу, має організаторські здібності, зв`язки з волонтерськими організаціями, враховуючи, що під час обшуку у останнього були виявлені волонтерські посвідчення. Зважаючи на тяжкість можливого покарання, існує ризик того, що ОСОБА_7 може здійснити незаконний перетин державного кордону.

Слідчий суддя також дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні. Так, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження. ОСОБА_7 , будучи одним з керівників злочинної організації та маючи авторитет, вплив на інших учасників злочинної організації, може вчинити дії та схиляти учасників кримінального провадження до дачі неправдивих показань.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, доведений застосуванням ОСОБА_7 як керівником злочинної організації, заходів конспірації незаконної діяльності, таких як: зміна адрес, використання нових телефонів, сім-карт, спілкування у месенджерах, використання «професійного сленгу», зміну «нік-неймів», що було виявлено під час документування незаконної діяльності, відомості про що містяться у матеріалах, які додані до клопотання. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 може вжити заходів з приховування або знищення доказів, зокрема і електронних, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, до чого його може спонукати встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину.

Правильним є і висновок слідчого судді про доведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 , будучи ініціатором та керівником злочинної організації, члени якої здійснювали умисні особливо тяжкі корисливі злочини протягом тривалого часу, мав постійний прибуток від такої діяльності, та маючи відповідні навички та знання у сфері інформаційних технологій, може продовжити свою злочинну діяльність, зокрема, з метою отримання незаконного прибутку.

Встановлені при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 ризики не зменшились, продовжують існувати та у судовому засіданні прокурором було доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею також враховані дані, що характеризують особу підозрюваного, а саме міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, у тому числі наявність у нього родини, позитивні характеристики, надані командиром БП СПОП «Миротворець», верховним гетьманом ГС «Всеукраїнське козацтво єднальне», першим заступником спілки ГОУ «Народна рада», що, разом з тим, на думку слідчого судді, не може свідчити на користь зменшення заявлених ризиків та недопущення інших способів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, прокурор та слідчий довели, що продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, пов`язане з вищезазначеними ризиками, а вказані стороною обвинувачення обставини є такими, що об`єктивно унеможливлюють завершення досудового розслідування у межах строку дії запобіжного заходу, зокрема, з тих підстав, що тривають слідчі дії, а строк досудового розслідування продовжений до 27.09.2024 року.

Вказані ризики виправдовують втручання та обмеження прав і свободи підозрюваного.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на момент розгляду вказаного клопотання було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 361 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобігання ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , зокрема можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Всупереч тверджень апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

Що ж до тверджень захисника у апеляційній скарзі про те, що в ухвалі слідчого судді не міститься обґрунтування висновків про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, то ці доводи скарги спростовуються змістом постановленої слідчим суддею ухвали, у якій надана оцінка ризикам із наведенням обґрунтування, чому саме слідчий суддя вважав їх наявними та доведеними.

При цьому, застосувавши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих йому злочинів, зміст підозри та положення п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Щодо тверджень захисника про те, що стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано та не доведено того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, колегія суддів зазначає наступне.

Оцінюючи можливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.1-5 ч.1 ст.177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 361 КК України, у яких він підозрюється, мають високий ступінь суспільної небезпеки. За обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний одружений та має на утриманні двох дітей, має місце проживання у м. Києві та проживає у квартирі матері ОСОБА_12 , раніше не судимий, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Із оскаржуваної ухвали також вбачається, що, всупереч тверджень захисника в апеляційній скарзі, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував стан здоров`я ОСОБА_7 , зазначивши, що йому не надано доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я.

На противагу вказаним твердженням щодо незадовільного стану здоров`я, слідчим суддею встановлено, що медичні документи, які надані захисником, доводять, що ОСОБА_7 мав вроджені вади розвитку стравоходу, у зв`язку із чим у 2003 році переніс хірургічне втручання. За станом здоров`я йому рекомендоване дієтичне харчування та вживання протертої їжі.

При цьому, у відповідях, які надані захиснику у грудні 2023 року адміністрацією слідчого ізолятора, містяться відомості про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 розцінений як задовільний, він може утримуватись в умовах слідчого ізолятору. Також надані рекомендації про те, що відповідним харчуванням ОСОБА_7 може забезпечуватися близькими та рідними шляхом передачі відповідного харчування, а також він може мати відповідні пристрої для приготування їжі самостійно в умовах слідчого ізолятора. Документації, яка б містила відомості щодо значного погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 , суду надано не було і матеріали провадження такої інформації не містять.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстави для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

постановила:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4