Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/300/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 січня 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кровограда, громадянина України, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2015 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 07.07.2016 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 ч.1, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років 10 днів. 09.11.2020 року звільнений на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.10.2020 року умовно-достроково на 11 місяців 21 день,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення: судової товарознавчої експертизи №1098/23-27 від 16.03.2023 року в розмірі 955 гривень 92 копійки.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ) із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022 р., продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Так, 16.02.2023 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 відпочивали у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після спільного відпочинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 провели потерпілого ОСОБА_10 до воріт його будинку, оскільки останній був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 16.02.2023 року у період часу з 17 години 30 хвилин по 19 годину 30 хвилин, встановити точний час під час досудового розслідування не представилось можливим, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його - протиправними діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Motorola E6S 4-64 GB Meteor grey», що - належить потерпілому ОСОБА_10 , вартість якого згідно висновку експерта №1098/23-27-ТВ від 16.03.2023 року складає 2874 гривень 75 копійок.

B подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями, ОСОБА_8 завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 2874 гривень 75 копійок.

Не погоджуючись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що вирок є необґрунтований, судовий розгляд був неповний, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції прийняв у підтвердження його вини покази його сестри ОСОБА_11 , але вона не має жодного відношення та не була присутня під час їх спільного відпочинку з потерпілим та ОСОБА_9 .

В судовому засіданні він та ОСОБА_9 і потерпілий ОСОБА_10 були допитані, однак суд не взяв до уваги його покази у підтвердження невинуватості, не обґрунтував їх у вироку та не оцінив його покази з точки зору закону. При цьому взяв до уваги покази свідка ОСОБА_9 (який і вчинив крадіжку) та потерпілого, який взагалі нічого не пам`ятає.

Також суд посилається на покази свідка ОСОБА_12 , який купив телефон крадений. Але при крадіжці він не був присутній. Однак суд прийшов до висновку, що ці покази підтверджують його винуватість.

Крім того, суд першої інстанції посилається на протоколи впізнання, однак він і не заперечує, що він був у барі та разом з ОСОБА_9 проводив потерпілого. Отже вказані протоколи на його думку також не свідчать про його причетність до крадіжки.

Звертає увагу також на відеозапис, який був досліджений в судовому засіданні, на якому немає жодних прямих доказів його причетності до крадіжки телефону потерпілого.

Також у вироку зазначена розмова двох осіб під № 1 та № 2. Особа №1 це є ОСОБА_9 , який чітко вказує що у нього телефон, тобто він його вкрав. Особа №2 це він ( ОСОБА_13 ), який прохав щоб телефон він віддав йому щоб повернути потерпілому.

Отже це відео спростовує обвинувачення щодо нього. Однак суд першої інстанції не розбирався з цього приводу та визнав його винуватим за злочин, якого він не скоював.

Крім того, він готовий пройти детектор брехні у спростування його обвинувачення.

Також, неповнота судового розгляду полягає у тому, що не була допитана свідок ОСОБА_14 та у вироку відсутній свідок ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_8 вважає, що покази свідка ОСОБА_14 істотно вплинули про доведення його винуватості. Також судом було відхилено безліч клопотань, а саме дослідити відео та зблизити факт крадіжки.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок стосовно ОСОБА_8 скасувати і закрити кримінальне провадження за відсутності в його діях складу злочину.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України не визнавав повністю, як під час досудового розслідування так і в суді.

ОСОБА_8 , не заперечував, що 16.02.2023року, він разом з ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 відпочивали у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Після спільного відпочинку ОСОБА_8 та ОСОБА_15 провели потерпілого ОСОБА_10 до воріт його будинку, оскільки останній був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Проте мобільний телефон потерпілого він не викрадав. Пояснив, що на наступний день, він зустрівся з ОСОБА_9 який дав йому мобільний телефон, щоб ОСОБА_16 його продав. На запитання ОСОБА_8 чий це телефон, ОСОБА_17 відповів що це телефон його батька, і його треба продати, на що він погодився. Після чого він взяв мобільний телефон у ОСОБА_17 та продав його на автовокзалі №2 за 500 грн. разом зі ОСОБА_18 . Собі залишив з продажу 200 грн.

Крім того, під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_8 та стороною захисту було заявлено клопотання про виклик та допит в якості свідка, зокрема ОСОБА_19 , проте судом дане клопотання було проігноровано, та даний свідок допитаний не був.

Сторона захисту вважає, що показання даного свідка є надзвичайно важливими для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин події.

Обвинувачений ОСОБА_8 зацікавлений в тому, щоб у судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_20 .

Сторона захисту вважає, що в судовому засіданні не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційній вимоги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами перевірки доводів поданих апеляційних скарг колегією суддів встановлено, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у справі та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достатності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 цього Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно в умовах воєнного стану, - з приводу чого у вироку наведені належні і правильні мотиви.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_8 , хоча і не визнав своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, але не заперечував того, що він зі свідком ОСОБА_17 проводили потерпілого, який був у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Тоді вони втрьох були в кафе. Раніше потерпілого він не знав. ОСОБА_17 знав давно, так їхали додому. Відпочивали за рахунок потерпілого: пили горілку і каву. Випивали усі разом. У потерпілого був мобільний телефон, так як йому дзвонила дружина. Потерпілий не міг йти та вони його проводжали. Потерпілий показував їм дорогу куди саме треба йти. Зупинилися по дорозі, так як той не міг йти. ОСОБА_17 , то відходив, то підходив. Потерпілого потім довели додому до воріт його будинку. Пам`ятає, як той сказав далі йти не треба та присів. Пам`ятає, що була сварка між ОСОБА_17 , що не має телефону потерпілого. Потім поїхали з ОСОБА_17 додому. Згадує, що пішли на зупинку громадського транспорту та далі поїхали маршрутним таксі до кінцевої зупинки. Рухалися в напрямку Лелеківки, що за цвинтарем і заправкою. Їхали на автобусі №7 та потім разом з нього вийшли. Наступного дня ОСОБА_17 дав неробочий телефон, який попросив продати. Може то було і через день, точно пригадати не може. Пам`ятає, що той подзвонив і попрохав його продати телефон. Після чого, він приїхав і взяв телефон на продаж. Того дня був разом зі ОСОБА_18 . Вони поїхали продавати телефон. Будучи на автовокзалі №2 на ринку продали телефон на 500 грн. Гроші поділили між собою. Йому дісталося 200 грн., а решту він віддав ОСОБА_17 . З телефону потерпілого гроші виводив ОСОБА_17 (гроші в сумі 300 грн.) на банківську картку з сімки. Згадує, що вже коли до нього приїхала поліція, та він пішов до ОСОБА_17 розбиратися. Він був не сам у ОСОБА_17 , а разом із свідком Спеціальною. Він з нею просто знайомі. Стверджує, що тоді ОСОБА_17 батько з дому не випускав. Коли ОСОБА_17 віддавав гроші за телефон, то ОСОБА_21 з ним не було.

Ретельно перевіривши та проаналізувавши такі показання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються сукупністю взаємоузгоджених між собою доказів у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , останній в суді першої інстанції зазначив, що 23.02.2023 року по вул.Короленка зустрілись з Радушинським, якого раніше знав. Не пам`ятає, але здається, що потерпілий запропонував випити в кафе «Огоньок», на що вони погодилась. Обвинувачений та потерпілий разом пили горілку, а він пив каву. До цього алкоголю не вживав. Періодично виходив з приміщення кафе та телефонував у своїх справах. Перебували протягом години. Наприкінці вечора потерпілий сказав, що йому треба додому. Він запропонував провести його, так як той був напідпитку. На що потерпілий погодився і вони пішли по вул.Короленка. Потерпілий по дорозі присів, а обвинувачений з ним лишився, а він пішов. Потім він повернувся за обвинуваченим та вони почали сваритись. Просив довести потерпілого додому, щоб поїхати разом додому. Він пішов на зупинку, його наздогнав обвинувачений, і вони поїхали. Згадує, що коли виходили з кафе, то в руках у потерпілого не було телефону. Згадує, що обвинувачений під кінець вечора в кафе став агресивно ставитися до потерпілого. Вони мали ознаки алкогольного сп`яніння, а тому вирішили його провести. Він з потерпілим не спілкувався. Вказав, що обвинувачений при ньому по телефону не спілкувався. Йому потерпілий телефон не віддавав по вулиці пройшли 300 метрів, до шостого будинку. Спочатку вели потерпілого під руки, так як він був п`яний. Він не крав мобільний телефон та грошові кошти собі на свою карту не переводив.

Допитаний районним судом свідок ОСОБА_12 показав, що працює майстром мобільних телефонів. Місце роботи кабінка №16 на АС №2. Того дня він купив телефон. Пізніше його перепродав, а потім він його повернув власниці. Пам`ятає, що обвинувачений приніс телефон продати. Телефон був марки «Моторола С60». Обвинувачений був з дівчиною, яку він не знає. Телефон придбав за 500 грн. Вказав, що він знайшов покупця і повернув потерпілому мобільний телефон. 17 числа 2023 року, однак місяць згадати не може. Додав, що раніше він брав паспорти, а тепер війна паспорти при купівлі не бере. Він оглянув телефон і запропонував обвинуваченому за нього 500 грн. Зазначив, що обвинувачений зайшов до нього і запропонував телефон. Працює на старому автовокзалі. Коли приїхала поліція вже точно згадати не може. Працівники поліції приїхали разом з потерпілим. Він розповів як розгортались події. Мобільний телефон був у робочому стані, але міг бути заблокованим.

Крім того, зазначені показання свідків підтверджуються дослідженими судом даними, які містяться, зокрема, у:

- заяві ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення від 01.03.2023 року, згідно з якою останній просив органи поліції притягнути до відповідальності двох невстановлених осіб, які 16.02.2023 року близько 19.30 год., під приводом провести його до місця його проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , заволоділи його майном - мобільним телефоном марки - «Motorola», в корпусі сірого кольору, металевий корпус в силіконовому чохлі, прозорого кольору, зв`язку ключів від його будинку та військовий квиток на його ім`я, тим самим завдали йому шкоди на суму 5000 грн. (а.п.15 т.1);

- протоколі огляду місця події від 01.03.2023 року, відповідно до якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення відкрита ділянка місцевості, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.п.16-17 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фото №4 ОСОБА_8 , як особу, яка 17.02.2023 року продала йому мобільний телефон «Моторола 6С», темно сірого кольору (а.с.27-28 т.1);

- копії фото телефону «Motorola E6S 4-64 GB Meteor grey» з Імеі та серійним номером (а.п.33 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнала на фото №4 ОСОБА_8 , як особу, яка їй знайома та з яким вона 17.02.2023 року перебувала на АС АДРЕСА_3 та продала мобільний телефон Моторола (а.с.35-36 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2023 року, відповідно до якого н/л свідок ОСОБА_23 , впізнала на фото №4 ОСОБА_8 , як особу, яка 16.02.2023 року знаходилася в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », спільно з ОСОБА_10 , після чого вийшов із кафе з останнім (а.с.42-43 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2023 року, відповідно до якого н/л свідок ОСОБА_23 ,. впізнала на фото №3 ОСОБА_8 , як особу, яка 16.02.2023 року знаходилася в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де спільно з ОСОБА_10 , після чого вийшли із кафе з останнім (а.с.44-45 т.1);

- висновку судової товарознавчої експертизи №1098/23-27 від 16.03.2023 року, згідно з яким ринкова вартість станом на 16.02.2023 року не представленого на експертизу телефону марки Motorola E6S 4-64 GB Meteor grey», який був у використанні та був придбаний новим29.09.2018 року за 4100 грн., складала 2874 грн. 75 коп. (а.п.50-51 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав на фото №4 ОСОБА_8 , як особу, яка 16.02.2023 року знаходилася в кафе «Вогник» та вживав спиртні напої та в подальшому проводив його додому (а.с.55-56 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав на фото №3 ОСОБА_9 як особу, який 16.02.2023 року разом з ним був в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в подальшому проводив його додому (а.с.57-58 т.1);

- протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 18.04.2023 року з додатками, дослідженими в судовому засіданні, згідно з якими на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2023 року у ПрАТ «ВФ Україна» копії інформації в електронному вигляді, що записана на електронний носій СD-R; довідку про отримання опрацьованої інформації в ході досудового розслідування від 27.04.2023 р.(а.с.62-67 т.1)

- протоколі перегляду відеозапису від 27.04.2023 року оптичний диск формату СD-R, сірого кольору із червоним візерунком у виді крапок. Після поміщення вказаного диску до дискову ноутбуку «Acer» та відтворення останнього встановлено, на ньому містяться 2 відеофайли. - «Video 2023_04_28_09_44_05.mp4»; B файлу під назвою «Video - «Video 2023_04_28_09_43_48.mp4» в ході відтворення відео 2023_04_28_09_43_48.mp4>> за допомогою програми «Windows Media» встановлено, що тривалість відеозапису складає 04 хвилини 59 секунд. У верхньому лівому куті відеозапису наявна дата 16.02.2023 та час 20.17. На відеозаписі зображено частину вулиці із приватними будинками. На 21 секунді відеозапису видно, як по вулиці рухаються 3 чоловіків. Двоє чоловіків попід руки ведуть 3 чоловіка. Один із чоловіків одягнений у світлі штани, та світлу кофту із капюшоном на голові.

На 2 хвилині відеозапису 23 секунд між чоловіками відбувається сутичка в ході якої вони переміщуються. Після чого один чоловік (який світлі штани, та світлу кофту із капюшоном на голові) відходить із вказаного місця за поле зору камери відеоспостереження, інші 2 чоловіки залишаються на місці та продовжують спілкування на підвищених тонах. Спілкування вказаних чоловіків триває на відео до 04 хвилини 59 секунд. В ході спілкування один із чоловіків намагається тримати іншого так, як останній хитається.

В ході відтворення відео файлу під назвою «Video 2023_04_28_09_44_05» за допомогою програми «Windows Media» встановлено, що тривалість відеозапису складає 04 хвилини 59 секунд. У верхньому лівому куті відеозапису наявна дата 16.02.2023 та час 20.30. На відеозаписі зображено частину вулиці із приватними будинками. На 10 секунді відеозапису видно, як по вулиці знаходяться 3 чоловіки. Двоє чоловіків сидять на бордюрі, 3 чоловік (одягнений у світлі штани та світлу кофту із капюшоном) стоїть навпроти них. На 25 секунді відеозапису чоловік одягнений у світлі штани та світлу кофту із капюшоном) відходить від двох інших та зникає із поля зору камери відеоспостереження. На 1 хвилині 31 секунді відеозапису чоловік знову повертається до 2 інших чоловіків, які сидять на бордюрі. На 2 хвилині відеозапису чоловік, одягнений у світлі штани та світлу кофту із капюшоном) схиляється над одним із чоловіків, які знаходяться на бордюрі. В подальшому чоловік у (одягнений у світлі штани та світлу кофту із капюшоном) та інший чоловік, котрий одягнений у темний одяг піднімають 3-го чоловіка за руки з бордюру та ведуть прямо по дорозі, а потім зникають із поля зору камери відеоспостереження.

В подальшому на відеозаписі чути розмову декількох осіб:

-Особа №1 «Что ты кидаешь»?

-Особа №2 Відповідає (репліка нерозбірлива). Лунає нецензурна лайка між вказаними особами.

-Особа №1 «Где телефон»?

-Особа №2 « НОМЕР_1 где телефон!» Какой телефон?

-Особа №1 «Дай посмотреть!»

Далі лунають нерозбірливі репліки.

- Особа №1 «Телефон у меня»!

- Особа №2 «Дай сюда телефон»

- Особа №1 «А чего я тебе должен его давать»?

В подальшому на 4 хвилині 52 секунді відеозапису в полі зору камер відеоспостереження з`являються 2 чоловік перший (одягнений у світлі штани та світлу кофту із капюшоном) та інший чоловік, котрий одягнений у темний одяг, спортивні штани із білою вертикальною смугою та останні сваряться між собою нецензурною лайкою.

На цьому перегляд завершено. Під час огляду застосовані технічні засоби: не застосовувалися. В ході перегляду відеозапису, було здійснено скрін-шоти, які додано до протоколу перегляду відео запису. Протокол надрукований вірно в точній відповідності до проведених дій та отриманих результатів, який в подальшому визнаний в якості речового доказу у вказаному кримінальному провадженні (а.п.72-74 т.1);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 01.05.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_10 у ході проведення якого останній підтвердив власні показання та вказав на обставини і на спосіб вчинення відносно нього кримінального правопорушення (а.п.88-92 т.1).

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фото №2 свідка ОСОБА_22 , як особу, яка 17.02.2023 року спільно із знайомим свідкові чоловіком продали свідку мобільний телефон марки «Моторола 6С» на території АС (а.с.172-173 т.1).

Крім того, як убачається з вироку суду першої інстанції, в судовому засіданні переглянуто відеозапис з відеокамер спостереження по АДРЕСА_1 , зі збільшенням, та було встановлено, що обвинувачений та свідок ОСОБА_9 проводять потерпілого по вулиці. При цьому, свідок ОСОБА_9 оглянув кармани куртки потерпілого ОСОБА_10 та повідомив, що не знайшов у нього мобільний телефон. Після сварки ОСОБА_9 залишив обвинуваченого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 . Видно, як обвинувачений обшукав штани потерпілого та дістав з кишені потерпілого мобільний телефон. По поверненню ОСОБА_9 продовжив з ним сварку щодо пошуку мобільного телефону. Потерпілий ОСОБА_10 під час слідчого експерименту наполіг, що по виходу з кафе той поклав мобільний телефон до правої кишені брюк, а не до куртки, звідки його було викрадено.

Оцінивши наведені докази в сукупності та взаємозв`язку і належним чином мотивувавши свої висновки, в тому числі з приводу спростування показань обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно в умовах воєнного стану, та правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст.185 КК України.

З наведених підстав доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України є безпідставними. Такі доводи сторони захисту суперечать зібраним доказам, які в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні. Вказане також спростовує апеляційні твердження ОСОБА_8 про те, що крадіжку вчинив не він, а інша особа.

Крім того, достовірність та допустимість наведених письмових доказів у кримінальному провадженні обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах фактично не оспорюється та не заперечується.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про те, що свідок ОСОБА_24 здійснив переказ грошових коштів з сім-карти потерпілого, колегія суддів не бере до уваги, оскільки потерпілий заявив про крадіжку належного йому телефону, однак при цьому заяви про крадіжку з його сім-карти коштів, останній на заявляв.

Також, колегія суддів не бере до уваги апеляційні доводи ОСОБА_8 у підтвердження його вини покази його сестри, покази свідка ОСОБА_12 , та те, що жоден доказ прямо не підтверджує його вину, оскільки суд першої інстанції оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що їм було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_22 . Також не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції неодноразово викликав даного свідка, в тому числі із застосуванням приводу, тобто сприяв стороні захисту у реалізації їх прав, проте, на час розгляду справи не було встановлено її місцезнаходження з об`єктивних причин.

Щодо необхідності скасування вироку у зв`язку з відсутністю під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_10 , як про те зазначає обвинувачений є безпідставним.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_10 був присутнім у підготовчому судовому засіданні. В подальшому належним чином повідомлявся про час та місце кримінального провадження. Проте, судом першої інстанції було встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 був мобілізований до лав Збройних сил України, а отже з об`єктивних причин не міг прибути в судове засідання. А отже за таких обставин твердження обвинуваченого про необхідність скасування вироку суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вищевказані доводи апеляційних скарг сторони захисту були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, та на які суд надав належні мотиви на їх спростування, з якими погоджується і апеляційний суд.

Всупереч твердженням апелянта, колегія суддів не вбачає будь-яких істотних суперечностей у висновках суду, що викладені у вироку, які б у розумінні ст. 411 КПК України свідчили про їх невідповідність фактичним обставинам справи. Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого кримінального правопорушення з версією сторони захисту не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, як на цьому наполягає обвинувачений та його захисник, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про готовність пройти детектор брехні (поліграф), то вони також не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Так, суд при прийнятті рішення керується положеннями ст. 84 КПК України, за якою доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Застосування комп`ютерного поліграфа, в тому числі і для отримання висновків психологічної експертизи з метою перевірки показань учасників кримінального провадження у якості джерела доказів, діючим КПК України не передбачено. Така практика є сталою і вбачається також з висновків викладених в Постановах ВС зокрема від 11.06.20 року у справі № 621/1308/18, від 23.09.21 р. № 234/4850/17 та ін.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, належним чином врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину; є умисним та закінченим; дані про особу винного, а саме: що він за місцем проживання характеризується негативно, не працює, не одружений, осудний, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» за №1401/10 від 17.03.2023 року звертався за медичною допомогою до дитячого лікаря-психіатра та в 2003 році знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділені з приводу розладів адаптації зі змішаним порушенням поведінки та емоцій; відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.

Таким чином, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 дійшов обґрунтованого висновку про те, що його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у межах санкції ст.185 ч.4 КК України.

Колегія суддів погоджується із таким покаранням та вважає, що воно відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, ступеню суспільної небезпечності його дій, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4