Провадження № 1-кп/947/291/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000518 від 18.07.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харків, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_5 , 01.09.2023 року, офіційно не працеюючий, не маючий реєстрації, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку липня 2022 року ОСОБА_4 у невстановлений час за допомогою месенджеру «Телеграмм» у невстановленої особи, замовив особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яка містилась у 10 згортках та психотропну речовину - амфетамін, яка містилась у 10 згортках, після чого отримав посилку із зазначеним речовинами у відділенні «Нової пошти» № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином незаконно придбав зазначені речовини та почав незаконно їх зберігати при собі без мети збуту.

В подальшому, 17.07.2022 року приблизно о 10:18 годині ОСОБА_4 рухаючись по вул. Ільфа та Петрова у місті Одесі був зупинений працівниками поліції навпроти будинку АДРЕСА_3 , які у нього виявили та в ході подальшого огляду місця події вилучили 10 згортків з речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальним кількісним вмістом 1,115 г та 10 згортків з речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP загальним кількісним вмістом 3,424 г.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальний кількісний вміст якої становить 3,424 г, що є великими розмірами та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальний кількісний вміст якої становить 1,115 г.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він є наркозалежною особою, вживає психотропні речовини, але не займається їх збутом. Дійсно, у липні 2022 року він замовив через Інтернет для особистого вживання канабіс, однак йому прислали психотропні речовини. Підтвердив, що він отримав посилку у відділенні «Нової пошти» № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вийшов і був зупинений працівниками поліції, які вилучили у нього пакети з психотропною речовиною, посилка була закрита. Він відразу пояснив працівникам поліції, що вважав, що у посилці знаходиться наркотичний засіб - «трава», яку він придбав для особистого вживання, не мав наміру на збут. Також пояснив, що після початку війни в Україні він пішов до ЗСУ добровольцем, приймав участь у бойових діях, де після 2022 року отримав 3 контузії, через що він постійно відчуває сильні головні болі, тому вживає психотропні речовини, щоб зменшити біль.

Повністю визнає вину у вчиненні незаконного придбання та зберіганная психотропних речовин без мети збуту, просить суд не позбавляти його волі.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що 17.07.2022 року він приймав участь у якості понятого при вилученні у обвинуваченого наркотичних засобів біля відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . У його присутності і присутності іншого понятого у обвинуваченого вилучили більше ніж 10 пакетів наркотичних засобів, весь процес знімався на відео. Обвинувачений вів себе спокійно, був складений протокол, зауважень не було.

Свідок ОСОБА_7 зі згоди учасників судового провадження не допитувалась судом, оскільки є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , не є очевидцем події та була присутня у залі судового засідання з початку та протягом всього судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, ч. 3 ст. 23 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним те неупередженим судом.

Стороною обвинувачення в період розгляду судом кримінального провадження не була забезпечена присутність під час судового розгляду свідка обвинувачення - ОСОБА_8 . В подальшому прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту зазначеного свідка обвинувачення.

В ході з`ясування обставин кримінального правопорушення, судом досліджені наступні письмові докази та процесуальні документи:

-Витяг з ЄРДР від 18.07.2022 року, відповідно до якого внесені відомості про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 307 ч. 2 КК України до ЄРДР на підставі повідомлення зі служби «102»;

-Протокол огляду місця події від 17.07.2022 року з ілюстративною таблицею, відповідно до яких у присутності понятих з картонної коробки, яка знаходилась в руках у ОСОБА_4 вилучено десять згортків синього кольору, десять згортків зеленого кольору з порошкоподібною речовиною, мобільний телефон марки «REDMI» з встановленими сім-картками « НОМЕР_2 » « НОМЕР_3 », IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 , наліпка ТТН «Нова Пошта»;

Також до протоколу долучений відеозапис огляду місця події, який не відтворюється з невідомих технічних причини, тому не був досліджений у судовому засіданні. Інший електронний носій з відеозаписом огляду місця події стороною обвинувачення суду не наданий.

-Постанови про визнання та залучення речових доказів від 30.04.2021 року;

-Висновок експерта № СЕ-19/116-22/11689-НЗПРАП від 21.03.2023 року, відповідно до якого речовина у вигляді грудочок бежевого кольору масою 0,436 г у полімерному пакеті, а також речовина у вигляді грудочок бежевого кольору загальною масою 4,045 г у дев`яти полімерних пакетах, містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

Кристалічна речовина білого кольору масою 0,446 г у полімерному пакеті, а також кристалічна речовина білого кольору загальною масою 4,162 г у дев`яти полімерних пакетах, містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1 -феніл-2-піролідин-1 -іл-пснтан-1 -он).

Речовина у вигляді грудочок бежевого кольору масою 0,436 г у полімерному пакеті, а також речовина у вигляді грудочок бежевого кольору загальною масою 4,045 г у дев`яти полімерних пакетах, містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

Кількісний вміст амфетаміну становить відповідно 0,129 г і 0,986 г.

Кристалічна речовина білого кольору масою 0,446 г у полімерному пакеті, а також кристалічна речовина білого кольору загальною масою 4,162 г у дев`яти полімерних пакетах, містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, кількісним вмістом 0,337 г. і 3,087 г.

Суд перевірив доводи сторони обвинувачення про наявність у діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Дослідивши надані докази, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що зібрані докази за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України є належними, допустимими, але у своїй сукупності є не достатніми для підтвердження факту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Даючи юридичну оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України не підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, дії обвинуваченого в цій частині підлягають перекваліфікації на ч. 2 ст. 309 КК України з наступних підстав.

В ході судового розгляду кримінального провадження, належними і допустимими доказами не доведено факт придбання, зберігання, психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах обвинуваченим ОСОБА_4 , які були виявлені в ході огляду місця події, саме для мети збуту.

Виходячи із системного тлумачення Закону, враховуючи, що кримінальна відповідальність за ст. 307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою - метою збуту, й вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами без такої мети утворює склад злочину, передбаченого ст. 309 КК України, тому лише факт виявлення психотропної речовини у великих розмірах в ході огляду місця події, за відсутності інших беззаперечних доказів, не може вважатися доказом умислу обвинуваченого саме на їх збут.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статтю кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» дано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК України), потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо) (п.4 Постанови).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України та надані стороною обвинувачення докази у його підтвердження не містять жодної інформації щодо фактів (факту) збуту психотропних речовин обвинуваченим, таких фактів органом досудового розслідування не встановлено, оперативні закупівлі психотропної речовини не проводилися.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом і метою збуту. Однак, в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів щодо цього та не доведено, що обвинувачений придбавши та зберігаючи психотропну речовину мав умисел на її збут.

Більш того, в ході огляду місця події відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні, він, не заперечуючи факт придбання психотропних речовин, відразу повідомив працівниками поліції у присутності понятих, про те, що придбав виявлені у нього психотропні речовини для особистого вживання, без мети збуту.

Зазначені пояснення обвинуваченого не спростовані стороною обвинувачення, оскільки наданий відеозапис огляду місця події не відтворився у судовому засіданні з технічних причини, а інший електронний носій з відеозаписом огляду місця події стороною обвинувачення суду не наданий.

Крім того, аналогічні пояснення щодо вживання обвинуваченим психотропних речовин були надані обвинуваченим ОСОБА_4 в ході судового розгляду та його пояснення доповнені тим, що вживання психотропних речовин здійснюється ним для зменшення болі, яку він відчуває після отримання ним 3 контузій у результаті участі у бойових діях.

Зазначені показання обвинуваченого підтверджені долученими до матеріалів кримінального провадження медичними довідками, відповідно до яких ОСОБА_4 отримав травми, був поранений при його безпосередній участі у бойових діях при виконанні бойового завдання під час захисту Батьківщини.

Таким чином, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій ( ч.2 ст. 93 КПК України).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішення у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, вимоги ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України, суд виходить з того, що із наданих стороною обвинувачення, вищенаведених і досліджених судом доказів, беззаперечно доведено факт придбання та зберігання обвинуваченим психотропних речовин. Проте, стороною обвинувачення не доведено та судом, відповідно, не встановлено наявність умислу та намір ОСОБА_4 на збут вищезазначених психотропних речовин, належних та допустимих доказів в обґрунтування цієї кваліфікуючої ознаки прокурором не надано і в судовому засіданні не встановлено, а тому дії обвинуваченого полягають в умисному незаконному придбанні зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, що охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 309 КК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Суд враховує, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також що приймав участь у бойових діях, отримав травми, був поранений при безпосередній участі у бойових діях при виконанні бойового завдання під час захисту Батьківщини, внаслідок чого проведеним медичним оглядом ВЛК визнаний обмежено придатним до військової служби, його позитивну службову характеристику військовослужбовця, що раніше не судими, має сім`ю та має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи поведінку обвинуваченого, який свою вину визнав, жалкував про вчинене, засуджував свої дії та просив надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства суд вважає, що зазначені обставини в їх сукупності, свідчать про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України визначено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням вищевикладених встановлених судом обставин в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про процесуальні витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2022 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 100,124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосований.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта на користь держави у розмірі 4908 гривень 28 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2022 року - скасувати.

Речові докази:

- 10 згортків всередині із кристалоподібною речовиною та 10 згортків всередині із порошкоподібною речовиною, які поміщено до сейф-пакету № PSP 1164642, наліпку із номером ТТН на ім`я ОСОБА_4 , яку поміщено до сейф- пакету № INZ 2066908 (квитанція №000187) - знищити.

- мобільний телефон марки «Redmi» IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 та з двома сім-картами всередині № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету № INZ 2057334 - повернути за належністю власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1