Справа № 953/1927/24
н/п 1-кс/953/2217/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001524 від 16.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

встановив :

21.03.2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001524 від 16.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 20.03.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон Vivo 2015, IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , в якому встановлено Sim-карти з номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Вказане майно просить зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104).

Прокурором надано заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд клопотання без їх участі, власник майна просить вирішити питання щодо накладення арешту на розсуд суду.

Власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Управління Служби безпеки України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001524 від 16.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході проведення досудового розслідування отримано відомості про те, що УСБУ в Харківській області встановлено окремих громадян, які у період з 2022 року по теперішній час, на виконання завдання представників спецслужби держави-агресора, проводять розвідувальну діяльність та здійснюють збір відомостей стосовно місць дислокації штабів, командних пунктів ЗСУ, місцезнаходження та пересування особового складу та військової техніки ЗСУ та інших передбачених законами України військових формувань на території Харківської області з метою її передачі представникам спецслужб РФ для надання останнім допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Так, встановлено громадянку України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

За наявними відомостями, вказана особа виконує вказівки представників іноземної держави РФ щодо проведення розвідувально-підривної діяльності на території Харківської області, яка полягає у зборі та передачі зазначеним особам відомостей стосовно розташування, переміщення Сил Оборони Харківської області, з метою коригування ракетних ударів по м.Харкову.

20.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова було проведено обшук у домоволодінні за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , а саме будинку АДРЕСА_1 , за результатом чого було виявлено та вилучено майно, а саме мобільний телефон Vivo 2015, IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , в якому встановлено Sim-карти з номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

20.03.2024 о 09 год. 04 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останній повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий вважає, що майно, вилучене 20.03.2024 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , - відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може свідчити про причетність підозрюваної до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також містити інформацію, яка підлягає доказуванню у провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаних предметів, речей, документів у ході обшуку безпосередньо у ОСОБА_5 , за її участі, та у її присутності є конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно.

Слідчий зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Стороною обвинувачення доведено, що вилучене майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за №0001524 від 16.11.2023 року, за наявності достатніх підстав вважати, що майно заявлене у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді про необхідність у арешті майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи положення ст. 98 КПК України, слідчий суддя вважає, що вилучене 20.03.2024 майно під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Vivo 2015, IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , в якому встановлено Sim-карти з номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , є речовим доказом, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження речового доказу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

За таких обставин на даний час виникла необхідність в арешті вилученого майна.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику майна відчужувати, розпоряджатися та користування арештованим майном, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на нього арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 117, 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 20.03.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та належить громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон Vivo НОМЕР_5 , IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , в якому встановлено Sim-карти з номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

Майно, на яке накладено арешт, зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1