Справа № 156/736/23
Провадження № 1-кп/156/21/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарями судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представниці потерпілої

особи адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши в режимі відкритих судових засідань в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження (№ за ЄРДР 0000339 від 28.04.2023) за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України:

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Іванівка Іваничівського району Волинської області, є громадянином України, здобув повну загальну середню освіту, не є працевлаштованим, отримує пенсію, не є одруженим, на утриманні не має неповнолітніх дітей чи інших близьких осіб, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має судимість, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачень, пред`явлених ОСОБА_11 згідно з обвинувальним актом

1.1. ОСОБА_11 є особою, раніше засудженою за скоєння умисного кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, однак на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та повторно вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

1.2.Обвинувачений, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан (ведений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому продовжений у встановленому законом порядку без переривання), 24.04.2023 близько 03 год 00 хв (більш точний час не встановлено) у с. Лугове Володимирського району Волинської області зайшов на територію неогородженого подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та з метою заволодіння чужим майном, та звідти, діючи умисно, повторно, таємно, викрав велосипед «дамського типу» марки «Либідь» вартістю 2433,33 грн., належний ОСОБА_8 . В подальшому обвинувачений з викраденим майном безперешкодно залишив місце події, розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок таких дій ОСОБА_11 була завдана майнова шкода потерпілому на суму 2433,33 грн., виходячи з ринкової вартості викраденого майна.

1.3.У такому діянні обвинуваченого вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану).

1.4.Крім того, ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан (ведений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому продовжений у встановленому законом порядку без переривання), 17.05.2023 близько 04 год 00 хв у с. Менчичі Володимирського району Волинської області через хвіртку зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом та з метою заволодіння чужим майном, там шляхом відкривання дверей проник до приміщення погребу та звідти, діючи умисно, повторно, таємно, викрав 35 банок з продукцією домашнього консервування, належних ОСОБА_9 (зокрема, 5 банок тушкованого м`яса свинини об`ємом по 0,5 л кожна, вартість однієї - 96,00 грн., на суму 480,00 грн.; 4 банки м`ясного паштету із свинини об`ємом по 0,5 кожна, вартість однієї - 72,00 грн., на суму 288,00 грн.; 4 банки маринованих помідорів об`ємом по 3 л кожна, вартість однієї - 149,00 грн., на суму 596,00 грн.; 4 банки вишневого компоту об`ємом по 3 л кожна, вартість однієї - 150,00 грн., на суму 600,00 грн.; 6 банок маринованих огірків об`ємом по 1 л кожна, вартість однієї - 110,00 грн., на суму 660,00 грн.; 3 банки дрильованих вишень об`ємом по 1 л кожна, вартість однієї - 105,00 грн. на суму 315,00 грн.; 5 банок маринованого перцю об`ємом по 1 л кожна, вартість однієї - 130,00 грн., на суму 650,00 грн.; 4 банки томатного соусу об`ємом по 1 л кожна, вартість однієї - 110,00 грн., на суму 440,00 грн.).

1.5.У подальшому обвинувачений з викраденим майном безперешкодно залишив місце події, розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок таких дій ОСОБА_11 була завдана майнова шкода потерпілій на загальну суму 4029,00 грн., виходячи з ринкової вартості викраденого майна.

1.6.У цьому діянні обвинуваченого вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, скоєне в умовах воєнного стану).

1.7.Також ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан (ведений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому продовжений у встановленому законом порядку без переривання), 08.06.2023 близько 02 год 00 хв у с. Менчичі Володимирського району Волинської області зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , керуючись корисливим мотивом та з метою заволодіння чужим майном, там шляхом відкривання дверей проник до приміщення сараю та звідти, діючи умисно, повторно, таємно, викрав велосипед марки "Аіст", номер рами НОМЕР_1 , вартістю 1466,67 грн., а також інструменти, котрі зберігались у прикріпленій до рами велосипеда кобурі для ремкомплекту (ріжковий ключ 13х17 вартістю 31,67 грн., ріжковий ключ 12х14 вартістю 26,67 грн., ріжковий ключ 11х10 вартістю 26,67 грн., два велосипедні ключі, вартість обох - 100,00 грн., викрутку вартістю 33,33 грн.), належні ОСОБА_7 .

1.8.У подальшому обвинувачений з викраденим майном безперешкодно залишив місце події, розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок таких дій ОСОБА_11 була завдана майнова шкода потерпілому на загальну суму 1685,01 грн., виходячи з ринкової вартості викраденого майна.

1.9.У такому діянні обвинуваченого вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, скоєне в умовах воєнного стану).

2.Позиція обвинуваченого та його захисника

2.1.Обвинувачений визнав частково свою винуватість у скоєнні інкримінованих йому крадіжок. ОСОБА_11 вказав, що мешкає у АДРЕСА_1 , ніколи не їздив до с. Лугове, не був у будинку АДРЕСА_2 , не викрадав там велосипеда у ОСОБА_8 , не знає взагалі цього чоловіка, про обставини цієї крадіжки йому нічого не відомо. Також обвинувачений пояснив, що потерпілий ОСОБА_7 сам надав йому у тимчасове безоплатне користування велосипед марки «Аіст», тому ОСОБА_11 діяв зі згоди власника майна, забираючи цей велосипед, потім мав намір повернути майно власникові. Обвинувачений визнав, що в один із днів у травні 2023 року через хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , заліз там у погреб, звідти викрав продукцію домашнього консервування (брав помідори, салат, паштет зі свинини), банки з консервацією поклав у сумку і безперешкодно пішов з подвір`я; будинок та господарську будівлі по АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 добре знав, також добре знав родину ОСОБА_9 , бо раніше неодноразово допомагав їй по господарству за гроші. Обвинувачений заперечив викрадення ним продукції домашнього консервування у кількості 35 банок, він стільки не брав, бо просто не мав фізичної можливості винести таку кількість консервів у сумці.

2.2.Також у судовому засіданні 26.01.2024 ОСОБА_11 заявив про здійснення на нього психологічного тиску з боку слідчого Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області та дільничного офіцера поліції під час досудового розслідування кримінального провадження. За твердженнями обвинуваченого, слідчий на ім`я ОСОБА_13 та дільничний офіцер поліції зустріли його та запропонували проїхати до службового приміщення, він погодився, бо був на той час у нетверезому стані, поліцейські запропонували йому придбати алкоголю та пригостити його, ОСОБА_11 на це погодився, поліцейські казали, що «взамін треба зізнатись у крадіжках», що «за це йому нічого не буде, хіба що штраф треба сплатити», ОСОБА_11 на це погодився, бо тривалий час зловживає алкоголем. Коли поліцейські робили цю «пропозицію», адвокат (захисник ОСОБА_11 ) не була присутня, вона була присутня лише одного разу на слідчому експерименті. ОСОБА_11 під впливом «обіцяної випивки» взяв на себе «чужу провину», на слідчих експериментах розказав все те, що йому раніше вказував слідчий, хоча насправді цього не робив.

2.3.Захисник адвокат ОСОБА_14 ОСОБА_15 звернула увагу суду на щире каяття обвинуваченого та його з`явлення з зізнанням до територіального органу Національної поліції, часткове визнання ним своєї винуватості, вказала, що, на її думку, крадіжку велосипеда у с. Лугове ОСОБА_11 не скоював, у потерпілої ОСОБА_9 з льохи викрав значно менше продукції домашнього консервування, заподіяв їй меншу шкоду, ніж вважає встановленою сторона обвинувачення, основними доказами винуватості ОСОБА_11 є слідчі експерименти, здійснені за участі підозрюваного (обвинуваченого), такі експерименти здійснювались без участі захисника, ОСОБА_11 є особою пенсійного віку, внаслідок отриманих свого часу травм на виробництві має обмежену здатність до відтворення фактичних обставин і подій, котрі відбувались досить давно у часі, потерпілі не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання. З огляд на це, захисник просила суд призначити ОСОБА_11 найбільш м`яке покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

3.Позиція потерпілих осіб

3.1.Потерпілий ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні 16.10.2023 пояснив, що він мешкає у домоволодінні АДРЕСА_2 , в один із днів у квітні 2023 року він приїхав на велосипеді додому, як завжди, залишив велосипед під вікном на ніч (це був велосипед марки «Либідь» з рамою вишневого кольору). Коли наступного ранку (приблизно о 9-й год) ОСОБА_8 прокинувся, то помітив, що велосипед зник зі звичного місця зберігання, територія домоволодіння не огороджена, вночі потерпілий міцно спав, нічого не чув. ОСОБА_8 зателефонував на лінію «102» і викликав на місце події поліцейських, котрим повідомив про крадіжку. Через деякий час слідчий встановив причетність до крадіжки велосипеда ОСОБА_11 , його поліцейські привозили у с. Лугове, проводили слідчий експеримент, ОСОБА_16 розповів, як викрадав велосипед, показав місце, де він стояв, звідки його забирав. Під час слідчого експерименту ОСОБА_11 «поводився добре», не сперечався зі слідчим, на слідчих діях були присутні поліцейські та обвинувачений, інших осіб там не було. Сам потерпілий не бачив, як ОСОБА_11 викрадав згаданий велосипед, до того часу взагалі не знав ОСОБА_11 ..

3.2. ОСОБА_8 не заперечував фактичних обставин, встановлених органом досудового розслідування та відображених в обвинувальному акті, не заявляв цивільного позову до ОСОБА_11 , у вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання покладалась на розсуд суду, про подальші судові засідання у справі № 156/736/23 повідомлений належним чином, але для участі в призначених засіданнях до суду не прибував. З огляду на таке, на підставі ст. 325 КПК України суд врахував одностайну думку присутніх учасників кримінального провадження та здійснював подальший розгляд справи без участі потерпілого ОСОБА_8 ..

3.3.Потерпіла ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні 26.09.2023 пояснила, що вона разом з чоловіком мешкає у АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 знає як місцевого мешканця, він неодноразово допомагав ОСОБА_9 по господарству за плату. В один із днів у травні 2023 року потерпіла помітила, що з її господарства зникла велика сокира, ОСОБА_9 тоді подумала, що сокиру міг взяти ОСОБА_17 , бо його всі знають як «людину, схильну до крадіжок». 17.05.2023 чоловік потерпілої пішов до льоху, помітив біля льоху банку консервованих помідорів, спитав ОСОБА_9 , навіщо вона їх винесла, потерпіла сама пішла до льоху, побачила всередині «безлад», відсутність багатьох банок з продукцією домашнього консервування. Чоловік потерпілої сказав, що «безлад» у погребі міг вчинити ОСОБА_11 , чоловік ходив до місцевих мешканців ромської національності, спитав їх, чи приносив їм ОСОБА_16 щось на продаж, ті повідомили, що приносив «консервацію». ОСОБА_9 викликала на місце події поліцейських, повідомила їм про крадіжку. Потерпіла вважала, що слідчим без усякого сумніву встановлена причетність ОСОБА_11 до злочину, винуватість його є цілком доведеною.

3.4. ОСОБА_9 до початку судового розгляду кримінальної справи № 156/736/23 (07.08.2023) заявила цивільний позов до ОСОБА_11 , просила стягнути з обвинуваченого на її користь 4448,00 грн. матеріальних збитків, завданих злочином (виходячи з ринкової вартості продукції домашнього консервування), а також 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, котру потерпіла зазнала внаслідок протиправного позбавлення її власності, здобутої тяжкою працею. ОСОБА_9 16.10.2023 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, заявлених до обвинуваченого, просила стягнути з ОСОБА_11 на її користь матеріальні збитки у розмірі 4029,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн..

3.5. ОСОБА_9 про подальші судові засідання у справі № 156/736/23 повідомлена належним чином, але для участі в призначених засіданнях до суду не прибула, водночас її інтереси в справі представляла належним чином уповноважена представниця адвокат ОСОБА_10 .. З огляду на таке, на підставі ст. 325 КПК України суд врахував одностайну думку присутніх учасників кримінального провадження та здійснював подальший розгляд справи без участі потерпілої ОСОБА_9 ..

3.6.Представниця потерпілої особи адвокат ОСОБА_10 вважала доведеною вину саме ОСОБА_11 у скоєнні крадіжки продукції домашнього консервування з льоху у домоволодінні ОСОБА_9 .. Адвокат просила задовольнити повністю цивільний позов потерпілої, вважала заявлені вимоги обґрунтованими, задоволення таких вимог не призведе до безпідставного збагачення потерпілої, водночас дозволить справедливо компенсувати ОСОБА_9 заподіяну шкоду.

3.7.Потерпілий ОСОБА_7 під час допиту в судовому засіданні 26.09.2023 повідомив, що він є особою з інвалідністю, мешкає у АДРЕСА_4 , разом з матір`ю ОСОБА_18 .. В один із днів у травні 2013 року ОСОБА_18 попросила ОСОБА_19 допомогти їй по господарству, «почистити шифер» на ОСОБА_20 , ОСОБА_16 виконав цю роботу, ОСОБА_18 приготувала йому їсти. Наступного дня ОСОБА_16 узявся поклепати косу, ОСОБА_18 заплатила йому за виконану роботу. На ранок ОСОБА_7 зайшов у прибудову, де стояли велосипеди, хотів їхати до магазину, помітив у сараї «малий велосипед», але й нього було спущено колесо, а «великий велосипед» був відсутній на звичному місці. «Великий велосипед» це велосипед марки «Аіст», виробництва мінського заводу, колись мав раму синього кольору, але згодом був перефарбований у чорний колір. Перед цим уночі ОСОБА_18 чула, як гавкав пес на когось «чужого», тому потерпілий подумав, що велосипед вкрали, також ОСОБА_7 вважав причетним до злочину ОСОБА_19 , оскільки останнього в селі всі знають як «людину, схильну до крадіжок», потерпілий викликав поліцейських на місце події. Потім від слідчого потерпілий дізнався, що поліцейські знайшли ОСОБА_16 на «фермі», де той спав, ОСОБА_11 зізнався слідчому про те, що саме він здійснив крадіжку велосипеда. ОСОБА_7 заперечив можливість надання велосипеда марки «Аіст» у безоплатне користування ОСОБА_11 , оскільки сам потерпілий є особою з інвалідністю, без велосипеда йому важко пересуватись по селу, свій велосипед він взагалі нікому не давав.

3.8. ОСОБА_7 не заперечував фактичних обставин, встановлених органом досудового розслідування та відображених в обвинувальному акті, не заявляв цивільного позову до ОСОБА_11 , у вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання покладалась на розсуд суду, про подальші судові засідання у справі № 156/736/23 повідомлений належним чином, але для участі в призначених засіданнях до суду не прибував. З огляду на таке, на підставі ст. 325 КПК України суд врахував одностайну думку присутніх учасників кримінального провадження та здійснював подальший розгляд справи без участі потерпілого ОСОБА_7 ..

4.Досліджені під час судового розгляду справи докази

4.1.Зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у скоєнні інкримінованих йому правопорушень проти власності, суд здійснив допит свідків сторони обвинувачення та дослідив письмові докази, запропоновані прокурором.

Щодо обставин викрадення майна, належного ОСОБА_8 .

4.2.Заява потерпілого ОСОБА_8 щодо викрадення у нього з подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , велосипеду «дамського типу» марки «Либідь» вишневого кольору відображена у протоколі від 28.04.2023, складеному ст. оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) капітаном поліції ОСОБА_21 (т.2, а. с. 174).

4.3.У складеному слідчим 28.04.2023 протоколі відображені результати огляду місця події (території домоволодіння АДРЕСА_2 ); огляд здійснений за добровільною згодою власника нерухомого майна ОСОБА_8 ; внаслідок слідчих дій виявлена відсутність велосипеда марки «Либідь» у звичному місці його зберігання, під стіною будинку, де його залишив власник; під час огляду не виявлені будь-які сліди, котрі б вказували на причетність конкретної особи (або осіб) до скоєння крадіжки (т.2, а. с. 176-180).

4.4. ОСОБА_11 надав до територіального органу Національної поліції 18.05.2023 заяву, в якій зізнався, що в ніч з 23.04.2023 на 24.04.2023 викрав велосипед вишневого кольору, «дамського типу», з подвір`я приватного домоволодіння у с. Лугове (т.2, а. с. 19).

4.5.Стороною обвинувачення під час досудового розслідування здобуто висновок судової товарознавчої експертизи від 31.05.2023 № СЕ-19/103-23/5834-ТВ (Волинський НДЕКЦ МВС України), згідно з яким ринкова вартість велосипеда «дамського типу» марки «Либідь» могла складати 2433,33 грн. (т.2, а. с. 182-185).

Щодо обставин викрадення майна, належного ОСОБА_9 .

4.6. ОСОБА_11 надав до територіального органу Національної поліції 18.05.2023 заяву, в якій зізнався, що 17.05.2023 з погреба у домоволодінні по АДРЕСА_3 викрав банку з консервацією (т.2, а. с. 21).

4.7.Заява потерпілої ОСОБА_9 щодо викрадення у неї з погребу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , 35 банок з продукцією домашнього консервування відображена у протоколі від 17.05.2023, складеному слідчим Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) лейтенантом поліції ОСОБА_22 (т.2, а. с. 187).

4.8.У складеному слідчим 17.05.2023 протоколі відображені результати огляду місця події (території домоволодіння АДРЕСА_3 ); огляд здійснений за добровільною згодою власниці нерухомого майна ОСОБА_9 ; внаслідок слідчих дій виявлена відсутність 35 скляних банок з продукцією домашнього консервування в погребі, у звичному місці їх зберігання; на доній зі скляних банок, що залишились у погребу були виявлені сліди рук людини, згадані сліди відкопійовані за допомогою відрізків клейкої стрічки та вилучені (т. 2, а. с. 189-193).

4.9.Стороною обвинувачення під час досудового розслідування здобуто висновок судової товарознавчої експертизи від 07.06.2023 № СЕ-19/103-23/6291-ТВ (Волинський НДЕКЦ МВС України), згідно з яким ринкова вартість 1 скляної банки об`ємом 3 л становила 20,33 грн., ринкова вартість 1 скляної банки об`ємом 1 л становила 9,67 грн., ринкова вартість 1 скляної банки об`ємом 0,5 л становила 4,67 грн. (т.2, а. с. 196-200).

4.10.Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи від 20.06.2023 № СЕ-19/103-23/6589-Д (Волинський НДЕКЦ МВС України) 6 слідів пальців рук розмірами 15х25 мм, 17 х 25 мм, 16х28 мм, 18 х 26 мм, 17 х 30 мм, 15 х 28 мм, виявлені та вилучені під час огляду місця події (погребу на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ), придатні для ідентифікації за ними особи (осіб); вказані 6 слідів залишені не пальцями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 (т.2, а. с. 204-210).

4.11.Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи від 29.06.2023 № СЕ-19/103-23/7239-Д (Волинський НДЕКЦ МВС України) сліди пальців рук розмірами 16 х 28 мм, 17 х 30 мм, виявлені та вилучені під час огляду місця події (погребу на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ), залишені відповідно безіменний та середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 ; виявлені під час огляду місця події сліди пальців рук розмірами 15х25 мм, 17 х 25 мм, 18 х 26 мм, 15х 28 мм залишені не пальцями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 , а іншою особою (особами) (т.2, а. с. 215-225).

4.12.Допитаний як свідок у судовому засіданні 19.03.2024 ОСОБА_23 пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_9 , мешкає разом з дружиною в домоволодінні АДРЕСА_3 , приблизно 15 чи 16 травня 2023 року він зранку спустився до льоху і виявив там відсутність 35 банок з продукцією домашнього консервування (тушонка, паштети, консервовані огірки, перець, компот), він одразу подумав, що «консервацію» міг викрасти ОСОБА_17 , котрий неодноразово допомагав дружині по господарству за плату. Напередодні вночі свідок чув, як гавкала собака у дворі, але на вулицю не виходив. Свідок повідомив ОСОБА_9 про крадіжку, та викликала поліцейських на місце події. Потерпіла відразу вказала слідчому на ОСОБА_11 як на особу, причетну до крадіжки. Слідчий згодом привозив ОСОБА_11 до с. Менчичі на слідчий експеримент, ОСОБА_16 визнав факт крадіжки, але зауважив, що «був п`яний і точно не пам`ятає, що саме крав». ОСОБА_23 упевнений в тому, що з погребу зникли саме 35 банок з «консервацією», облік «консервації» ні він, ні дружина не ведуть, але банки стояли в льосі в рядках по 5 штук, усього «зникли» 7 рядків, за день до крадіжки свідок спускався до льоху, там було «все на своїх місцях», ніякого «безладу» він не помічав.

4.13.Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_24 була викликана в судове засідання, призначене на 19.03.2024 на 13 год 00 хв., однак для участі в судовому засіданні не прибула, поважних причин неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалами суду за клопотаннями прокурора до свідка ОСОБА_24 неодноразово було застосовано привід в судові засідання, однак за повідомленням заст. начальника Відділення поліції № 2 (м. Горохів) Луцького РУП ГУ НП у Волинській області здійснити привід свідка не вдалось через відсутність цієї особи за останнім відомим місцем фактичного проживання, ОСОБА_24 виїхала за межі України, теперішня точна адреса її проживання невідома. Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні 18.06.2024 заявив про відмову сторони обвинувачення від допиту згаданого свідка; представниця потерпілої особи адвокат ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_11 , його захисник адвокат ОСОБА_12 не наполягали на допиті свідка ОСОБА_24 ..

4.14.Згідно з ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. З огляду на це, враховуючи принцип диспозитивності, притаманний кримінальному провадженню (ст. 26 КПК України), суд прийняв відмову прокурора від допиту вказаної особи як свідка.

Щодо обставин викрадення майна, належного ОСОБА_7 .

4.15.Заява потерпілого ОСОБА_7 щодо викрадення у нього з підсобного приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , велосипеду чорного кольору радянського виробництва відображена у протоколі від 08.06.2023, складеному оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) лейтенантом поліції ОСОБА_25 (т.2, а. с. 25).

4.16.У складеному слідчим 08.06.2023 протоколі відображені результати огляду місця події (території домоволодіння АДРЕСА_4 ); огляд здійснений за добровільною згодою власниці нерухомого майна ОСОБА_18 ; внаслідок слідчих дій встановлено, що в дерев`яному підсобному приміщенні зберігався велосипед, на момент огляду велосипед відсутній, в приміщенні виявлені сліди рук людини, згадані сліди відкопійовані за допомогою клейкої стрічки та вилучені (т. 2, а. с. 27-31).

4.17.У складеному слідчим протоколі огляду місцевості від 08.06.2023 (проїзна частина дороги по АДРЕСА_5 ) відображено добровільну видачу свідком ОСОБА_26 велосипеда марки «Аіст», пофарбованого у чорний колір, із закріпленою кобурою для ремкомплекту, який свідок виявив залишеним без нагляду біля власного подвір`я 08.06.2023 (т.2, а. с. 33-36).

4.18. ОСОБА_11 надав до територіального органу Національної поліції 13.06.2023 заяву, в якій зізнався, що 08.06.2023 з сараю на території домоволодіння АДРЕСА_4 викрав велосипед (т.2, а. с. 64).

4.19.Стороною обвинувачення під час досудового розслідування здобуто висновок судової товарознавчої експертизи від 19.06.2023 № СЕ-19/103-23/6557-ТВ (Волинський НДЕКЦ МВС України), згідно з яким ринкова вартість велосипеда марки «Аіст», пофарбованого у чорний колір, із закріпленою кобурою для ремкомплекту, в якій містяться інструменти, загалом становить 1685,01 грн. (т.2, а. с. 43-51).

4.20.Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи від 16.06.2023 № СЕ-19/103-23/6517-Д (Волинський НДЕКЦ МВС України) сліди пальців рук розмірами 14х14 мм, 19х27 мм, виявлені та вилучені під час огляду місця події (підсобного приміщення (сараю) за адресою: АДРЕСА_4 ), придатні для ідентифікації за ними особи (осіб); виявлений та вилучений слід пальця руки розміром 21х26 мм непридатний для ідентифікації за ним особи; слід пальця руки розміром 14х14 мм залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 ; слід пальця руки розміром 19х27 мм залишений не пальцями рук осіб, дактилокарти яких заповнені на ім`я ОСОБА_18 та ОСОБА_7 (т.2, а. с. 53-62).

4.21.Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи від 26.06.2023 № СЕ-19/103-23/7145-Д (Волинський НДЕКЦ МВС України) слід пальця руки розмірами 19х27 мм, виявлений та вилучений під час огляду місця події (підсобного приміщення (сараю) за адресою: АДРЕСА_4 ), залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 (т.2, а. с. 67-76).

4.22.Допитаний за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні 26.09.2023 пояснив, що він мешкає у АДРЕСА_5 , його домоволодіння розташоване поруч із зупинкою громадського транспорту, тому односельці біля подвір`я часто залишають власні велосипеди, а згодом забирають, щоб доїхати від зупинки додому селом. В один із днів у червні 2023 року свідок десь о 6-й год ранку помітив біля свого подвір`я велосипед, котрий увечері ніхто не забирав. Згодом ОСОБА_27 зателефонував співробітник поліції, спитав, чи не помічав свідок у селі залишених без нагляду велосипедів, ОСОБА_27 відповів ствердно, розповів поліцейському про коричневий велосипед марки «Аіст», з м. Нововолинська до ОСОБА_27 приїздив слідчий, описував та фотографував той велосипед, потім поліцейські велосипед забрали з собою.

4.23.Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні 26.09.2023 на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась надавати показання у кримінальній справі, котра стосується особисто її сина ОСОБА_7 ..

Інші докази

4.24.Крім того, слідчим 29.06.2023 за участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_11 здійснені слідчі експерименти, під час яких ОСОБА_11 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , вказав, що з погребу цього домоволодіння викрав 6 банок домашньої консервації (2 банки з паштетом, 2 з тушкованим м`ясом, 2 з маринованими помідорами). Також підозрюваний (обвинувачений), перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_4 , вказав, що з сараю цього домоволодіння викрав велосипед; крім того ОСОБА_11 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , вказав, що викрав з території цього подвір`я велосипед, залишений без нагляду (т.2, а. с. 78-79).

4.25.Судом оглянуто відеозапис фіксування процедури слідчих експериментів, долучений до протоколу від 29.06.2023 (т.2, а. с. 80). Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що перший слідчий експеримент 29.06.2023 слідчий здійснює на території домоволодіння АДРЕСА_3 , під час слідчої дії присутні слідчий, спеціаліст криміналіст, двоє понятих, потерпіла ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .. Підозрюваний пояснив на місці події, що він допомагав ОСОБА_9 по господарству, ночував на «фермі», близько 4-ї год ранку прийшов на подвір`я потерпілої, ОСОБА_11 спустився до льоху і показав місце, з якого брав «консервацію», пояснив, що взяв 2 банки паштету (об`ємом по 0,5 л кожна), 2 банки тушонки (об`ємом по 0,5 л кожна), 2 банки консервованих помідор (об`ємом по 2 л кожна), стверджував, що «більше нічого з льоху не брав», з цього приводу потерпіла зауважила: «у мене зникло набагато більше», ОСОБА_11 відповів: «я чого не робив, того на себе брати не буду», потім пояснив: «…я забрав ці банки і пішов «на бригаду», я не пропонував «консервацію» місцевим «циганам», я їм продав лише 1 банку олії, котру заробив власною працею…».

4.26.Другий слідчий експеримент здійснений на території домоволодіння АДРЕСА_4 , під час слідчої дії присутні слідчий, спеціаліст криміналіст, двоє понятих, потерпілий ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .. Підозрюваний пояснив: «…я був на території подвір`я раніше, територію домоволодіння знаю, зайшов до сараю, там сітка була на крючках, я її відставив, у сараї стояв велосипед «радянського» виробництва, темного кольору, багажник прикріплений спереду, я викотив велосипед, сів на нього та й поїхав…». Потерпілий зауважив, що на викраденому велосипеді були прикріплені багажники і спереду, і ззаду, також до рами була прикріплена кобура з ремкомплектом (ключі, викрутка).

4.27.Третій слідчий експеримент здійснений у с. Лугове поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час слідчої дії присутні слідчий, спеціаліст криміналіст, двоє понятих, підозрюваний. Загорський пояснив: «… у цьому році, це було, здається, у квітні, дату точно не пам`ятаю, я зайшов сюди води попити, коли йшов з с. Древині до с. Іванівки, побачив велосипед, схожий на «Україну», я взяв велосипед, щоб доїхати до ОСОБА_28 , потім велосипед заховав, я показував дільничному місце, де сховав, туди ми з ним їздили, велосипед шукали…». Під час цього слідчого експерименту на запитання слідчого «ви можете показати місце, де сховали велосипед?» підозрюваний відповів «так», пішов від проїзної частини дороги до заростів трави, кущів, там показав сховище, але велосипеда на тому місці не було знайдено.

4.28.За клопотанням сторони захисту ухвалою суду від 01.03.2024 у справі № 156/736/23 призначено первинну амбулаторну судово-психіатричну експертизу особистості обвинуваченого ОСОБА_11 ..

4.29.Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 21.03.2024 № 100 (Волинська філія судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України») ОСОБА_11 не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки; за своїм психічним станом обвинувачений на період вчинення інкримінованих йому діянь (17.05.2023, 24.04.2023, 08.06.2023) та проведення слідчого експерименту (29.06.2023) міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на теперішній час ОСОБА_11 страждає на органічний розлад особистості з легким когнітивним зниженням змішаного ґенезу (алкогольного, травматичного), що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений не потребує; у ОСОБА_11 не виявлено захворювання, котре б відповідало критеріям обмеженої осудності (т.3, а. с. 120-122).

5.Оцінка суду

5.1.В п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

5.2.Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

5.3.Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду доказів, які відповідно до приписів ст. 23 КПК, суд досліджує безпосередньо.

5.4.Суд обмежений у праві збору доказів вини підсудного за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суд при розгляді кримінальної справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, натомість здійснює функцію правосуддя.

5.5.До закінчення судового слідства клопотання (заяви) від учасників процесу (в тому числі від прокурора) про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів, крім тих, котрі заявлені раніше, до суду не надходили. Сторони кримінального провадження мали всі умови для реалізації їхніх процесуальних прав, в тому числі й щодо визначення обсягу доказів на обґрунтування їхніх позицій.

5.6.Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

5.7.Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

5.8.Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

5.9.Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

5.10.Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

5.11.Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Щодо інкримінованої обвинуваченому крадіжки майна, належного ОСОБА_8 .

5.12.Надану ОСОБА_11 18.05.2023 до територіального органу Національної поліції заяву щодо «з`явлення із зізнанням», суд не бере до уваги як доказ вчинення обвинуваченим крадіжки велосипеда, належного ОСОБА_8 , оскільки в подальшому при розгляді справи № 156/736/23 обвинувачений заперечив добровільне складання ним цієї заяви, зауважив, що згадану заяву писав психологічним тиском співробітників поліції, вказав, що насправді він не був причетним до злочину. Також згадана заява ОСОБА_11 була складена за відсутності захисника (адвоката).

5.13.В цьому контексті суд звертає увагу на позиції, висловлені у практиці Європейського суду з прав людини (п. 82 84 рішення від 09.02.2016 у справі «Шличков (Shlychkov) проти Росії», заява № 40852/05), згідно з якими надані за відсутності адвоката свідчення не можуть вважатися достовірними, оскільки немає ніяких доказів, які б спростовували, що вони могли з`явитися під примусом.

5.14.З тієї ж причини суд не бере до уваги показань, наданих ОСОБА_11 за відсутності захисника під час слідчого експерименту у с. Лугове 29.06.2023. Також критичну оцінку суду дані слідчого експерименту отримують через те, що, як встановлено експертом психіатром, ОСОБА_11 страждає на органічний розлад особистості з легким когнітивним зниженням змішаного ґенезу (алкогольного, травматичного), адже такі особливості психіки хоча і не позбавляють обвинуваченого здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, однак надають підставу для обґрунтованого сумніву у повному адекватному усвідомленні ОСОБА_11 процедури слідчих дій, проведених з ним, та їхнього значення для подальшого доведення його винуватості.

5.15.Потерпілий ОСОБА_8 не бачив на власні очі, що крадіжку велосипеда здійснював саме ОСОБА_11 , до початку досудового розслідування взагалі не знав обвинуваченого.

5.16.У протоколі огляду місця події (території домоволодіння по АДРЕСА_2 ), складеному слідчим 28.04.2023, не відображено відшукання стороною обвинувачення будь-яких слідів, котрі б беззаперечно вказували на викрадення велосипеда саме обвинуваченим. Під час слідчого експерименту, здійсненого за участі ОСОБА_11 , так і не було виявлено викраденого велосипеда у тому місці, де начебто обвинувачений його залишив схованим. Стороною обвинувачення не здобуті докази, котрі б беззаперечно вказували на перебування саме ОСОБА_11 у визначений час на місці події.

5.17.Оцінюючи, чи було все відповідне провадження в цілому справедливим, слід взяти до уваги якість існуючих доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, які-небудь сумніви щодо їхньої достовірності й точності. Достовірність доказів виявляється підірваною, якщо їх здобуто з порушення «права на мовчання» та привілею проти самообвинувачення (п. 48,49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Луценко проти України», заява № 30663/04).

5.18.У разі виникнення сумнівів стосовно достовірності певного джерела доказів відповідно зростає необхідність підтвердження його доказами з інших джерел (п. 96 рішення від 11.07.2006 у справі «Яллох проти Німеччини» (Jalloh v. Germany) [GC], заява № 54810/00).

5.19.У справі «Старков та Тищенко (Starkov and Tishchenko) проти Росії» (п.26 рішення від 17.12.2019, заяви № 54424/14 та № 43797/16) Європейський суд з прав людини зазначив, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюванням подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

5.20.З огляду на принцип презумпції невинуватості при розгляді кримінальної справи всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

5.21.Інших доказів, котрі б вказували на причетність ОСОБА_11 до скоєння крадіжки, стороною обвинувачення не надано. Наведене не дозволяє суду «поза розумним сумнівом» дійти висновку щодо винуватості в крадіжці велосипеда, належного ОСОБА_8 ..

5.22.Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

5.23.У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», зазначено, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.

5.24.У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи не винність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

5.25.За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Суд вважає, що ОСОБА_11 необхідно виправдати за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (щодо викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_8 ), через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Щодо інкримінованої обвинуваченому крадіжки майна, належного ОСОБА_9 .

5.26.Суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки продукції домашнього консервування з льоху у господарстві потерпілої доведена повністю, його діяння містить ознаки ч.4 ст. 185 КК України.

5.27.Обвинувачений у наданих суду показаннях визнав власну причетність до крадіжки «домашньої консервації». Факт перебування саме ОСОБА_11 у погребі на території домоволодіння АДРЕСА_3 підтверджений даними висновків судової дактилоскопічної експертизи від 20.06.2023 № СЕ-19/103-23/6589-Д, судової дактилоскопічної експертизи від 29.06.2023 № СЕ-19/103-23/7239-Д.

5.28.Суд критично оцінює твердження обвинуваченого щодо того, що він з льоху взяв лише 6 банок «консервації» з огляду на показання свідка ОСОБА_23 , котрий підтвердив наявність у потребі напередодні крадіжки 35 банок з продукцією домашнього консервування, свідок пояснив, що напередодні крадіжки спускався до льоху і не виявив там жодних слідів викрадення банок, крім свідка, його дружини та ОСОБА_11 , будь-які інші особи до льоху не спускались. Випадків зникнення банок з «консервацією» з льоху на території господарства ні свідок, ні потерпіла раніше не помічали.

5.29.Обвинувачений усвідомлював запровадження в Україні воєнного стану, суспільно небезпечний характер свого діяння, користувався відсутністю господарів домоволодіння на подвір`ї в темну пору доби, протиправно заволодів речами, належними потерпілій, котра жодним чином не уповноважувала ОСОБА_11 на користування чи розпорядження продукцією домашнього консервування, обвинувачений передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій (у виді вибуття «консервації» з володіння потерпілої) і бажав настання таких наслідків, при скоєнні протиправних дій керувався корисливими мотивами (викрадені речі забрав собі для власного споживання).

5.30.Відтак, суд визнає обвинуваченого винним у скоєнні крадіжки майна 35 банок з продукцією домашнього консервування, належних ОСОБА_9 ..

Щодо інкримінованої обвинуваченому крадіжки майна, належного ОСОБА_7 .

5.31.Суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки велосипеда марки «Аіст» доведена повністю, його діяння містить ознаки ч.4 ст. 185 КК України.

5.32.Сам обвинувачений під час допиту в суді визнав, що взяв велосипед марки «Аіст», належний ОСОБА_7 , однак повідомив, що користувався велосипедом з дозволу потерпілого. Також факт перебування ОСОБА_11 на місці події (в господарській будівлі, де зберігався велосипед, належний ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_4 ) підтверджений висновком судової дактилоскопічної експертизи від 16.06.2023 № СЕ-19/103-23/6517-Д, висновком судової дактилоскопічної експертизи від 26.06.2023 № СЕ-19/103-23/7145-Д. Водночас допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 спростував версію обвинуваченого щодо користування велосипедом з дозволу власника, потерпілий заперечив ту обставину, що велосипед міг би бути наданий ним у користування будь-якій іншій особі, оскільки сам ОСОБА_7 є особою з інвалідністю, йому важко пересуватись, виконувати роботи по господарству, задовольняти власні побутові потреби без допомоги велосипеда.

5.33.Обвинувачений усвідомлював запровадження в Україні воєнного стану, суспільно небезпечний характер свого діяння, користувався відсутністю темної пори доби на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , протиправно заволодів велосипедом марки «Аіст» з ремкомплектом, належними потерпілому, котрий жодним чином не уповноважував ОСОБА_11 на користування чи розпорядження своїм майном, обвинувачений передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій (у виді вибуття велосипеда з володіння потерпілого) і бажав настання таких наслідків, при скоєнні протиправних дій керувався корисливими мотивами.

5.34.Відтак, суд визнає обвинуваченого винним у скоєнні крадіжки майна (велосипеда з прикріпленою до рами кобурою з ремкомплектом), належного ОСОБА_7 ..

Щодо заяви обвинуваченого про здійснення на нього психологічного тиску співробітниками поліції під час досудового розслідування та можливості визнання недопустимими доказів, зібраних стороною обвинувачення

5.35.В судовому засіданні 26.01.2024 ОСОБА_11 заявив про здійснення на нього психологічного тиску з боку співробітників Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області під час досудового розслідування кримінального провадження.

5.36.За результатами розгляду такої заяви ОСОБА_11 суд постановив ухвалу від 26.01.2024 у справі № 156/736/23, в якій доручив посадовим особам Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, Волинської обласної прокуратури організацію перевірки з метою дослідження фактів, викладених у зверненнях обвинуваченого ОСОБА_11 , про застосування до нього недозволених заходів впливу співробітниками Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000339 від 28.04.2023.

5.37.За повідомленням керівника Третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_29 від 01.04.2024 № 12-31-1078вих-24 з метою проведення перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_11 , ухвалу суду від 26.01.2024 скеровано до Волинського управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, за наслідками такої перевірки доводи, викладені під час судового засідання ОСОБА_11 , не знайшли свого підтвердження; на теперішній час відсутні достатні підстави для внесення відомостей про можливу подію злочину до ЄРДР (т.3, а. с. 75-76).

5.38.Також з приводу з`ясування обставин можливого неправомірного психологічного тиску на обвинуваченого за клопотанням прокурора в судовому засіданні 01.03.2024 було допитано слідчого ОСОБА_30 , котрий безпосередньо здійснював слідчі експерименти з ОСОБА_11 , зафіксовані у протоколі від 29.06.2023. Слідчий повідомив, що участь у слідчих експериментах брали він сам, спеціаліст криміналіст, котрий здійснював відео фіксацію процедури, підозрюваний ОСОБА_11 , двоє понятих та двоє потерпілих (один потерпілий був відсутній). Учасники експерименту здійснювали виїзди в сільську місцевість (у с. Менчичі, с. Лугове та ще одне село), відеозапис переривався, поки вони переїздили до іншого населеного пункту, однак поняті були присутні увесь час. Слідчі експерименти проводились по трьох «епізодах», ОСОБА_11 попередньо написав до поліції заяви про явки з зізнанням, підозрюваний поводився «адекватно», ознак алкогольного сп`яніння не було виявлено, на ОСОБА_11 ніхто не здійснював жодного тиску, він усе розповідав і показував добровільно. ОСОБА_11 самостійно, без будь-якого примусу чи супроводу прибув на місце проведення слідчих дій, контакт з підозрюваним слідчий підтримував через поліцейського офіцера громади ОСОБА_31 , між ОСОБА_11 та поліцейським офіцером не було якихось «напружених» стосунків. Підозрюваний негативно характеризується за місцем проживання як «людина, схильна до крадіжок». ОСОБА_11 , за спостереженнями слідчого, «любить випити», інколи він прибував до відділення поліції нетверезим, однак заяви про явку з зізнанням писав сам, був тоді тверезим, «на пам`ять не скаржився». Підозрюваний визнавав усі три крадіжки, з приводу викраденої «домашньої консервації» зазначив, що «взяв менше банок, ні про це стверджує потерпіла». Слідчим не було залучено захисника для участі у слідчому експерименті, бо сам ОСОБА_11 не заявляв про це клопотання, кваліфікація за ч.4 ст. 185 КК України діянь, котрі ставляться в вину підозрюваному (обвинуваченому), не передбачала обов`язкової участі захисника на досудовому розслідуванні.

5.39.За таких обставин суд не має підстав для визнання недопустимими доказів, здобутих стороною обвинувачення під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000339 від 28.04.2023 з тих підстав, що докази були здобуті внаслідок психологічного тиску на обвинуваченого, можлива наявність такого тиску на ОСОБА_11 з боку співробітників поліції не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

6.Призначення покарання

6.1.При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставини, які б пом`якшували покарання, та обставини, які б обтяжували покарання.

6.2. ОСОБА_11 з його слів у судовому засіданні - є фізично здоровою особою, хоча раніше отримував травми на виробництві, Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 21.03.2024 № 100 обвинувачений не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки; ОСОБА_11 на теперішній час страждає на органічний розлад особистості з легким когнітивним зниженням змішаного ґенезу (алкогольного, травматичного), що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений не потребує; у обвинуваченого не виявлено захворювання, котре б відповідало критеріям обмеженої осудності (т.3, а. с. 120-122).

6.3. ОСОБА_11 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (зокрема, вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 11.05.2023 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України із призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки; вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.06.2023 засуджений за ч.1 ст. 162 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.), має судимість (т.2, а. с. 94-96, 109-112,113-118).

6.4.Обвинувачений не є працевлаштованим, отримує пенсію, не є одруженим, на утриманні не має близьких осіб, які за віком чи станом здоров`я потребують постійного догляду. Згідно з характеристикою, наданою поліцейським офіцером громади ОСОБА_32 , ОСОБА_11 не має постійного місця проживання, на його поведінку неодноразово надходили скарги від громадян щодо протиправних посягань на чужу власність, обвинувачений зловживає алкогольними напоями, схильний до антигромадського способу життя (т.2, а. с. 119). Згідно з характеристикою, наданою старостою Мишівського старостинського округу ОСОБА_33 , ОСОБА_11 зарекомендував себе негативно серед жителів територіальної громади, не перебуває у шлюбі, сім`ї не має, зловживає алкогольними напоями, схильний до бродяжництва (т.2, а. с. 120).

6.5.Обставин, які б пом`якшували покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд в розглядуваному випадку не вбачає. Наведені в обвинувальному акті як такі, що пом`якшують відповідальність, обставини (з`явлення з зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень) не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки сам обвинувачений заперечив добровільне і безумовне написання ним заяв про зізнання, адресованих територіальному органу Національної поліції, висловив заперечення щодо даних, раніше здобутих слідчим у результаті слідчих експериментів, свою винуватість у скоєнні крадіжок визнав лише частково, не вжив заходів задля відшкодування потерпілим завданих ним збитків.

6.6.Обставин, які б обтяжували покарання згідно зі ст. 67 КК України, стороною обвинувачення в обвинувальному акті наведено не було.

6.7.Повторність вчинення обвинуваченим умисних правопорушень проти власності повністю охоплюється кваліфікацією інкримінованих ОСОБА_11 діянь за ч.4 ст. 185 КК України, тому суд цю обставину окремо не враховує.

6.8. У постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 679/783/17 (провадження № 51-8609км18) висловлена правова позиція, згідно з якою: «Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме. За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого…». Визнання судом обставини, яка не була зазначена прокурором в обвинувальному акті, такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

6.9.Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

6.10.Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання повинно бути призначено необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

6.11.З огляду на це, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_11 належить призначити покарання за вчинення однорідних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 185 КК України, у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

6.12.Водночас на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_11 за цим вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 11.05.2023 у справі № 156/2021/23 та визначає засудженому покарання за сукупністю вироків у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

6.13.Крім того, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., призначеного ОСОБА_11 за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.06.2023 у справі № 156/444/23, котре до цього часу виконане не було, суд визначає засудженому остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

6.14.Оскільки обвинуваченого затримано та взято під варту 12.07.2023, з того часу і дотепер він утримується в умовах ізоляції від суспільства, необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 з 12.07.2023 до 24.06.2024 включно в строк відбування призначеного судом за цим вироком покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

7. Інші рішення щодо питань, які підлягають розв`язанню судом при ухваленні вироку

Щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу

7.1. ОСОБА_11 на підставі ухвали слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 12.07.2023 у справі № 165/2352/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 29.08.2023 у справі № 156/736/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 16.10.2023 у справі № 156/736/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 04.12.2023 у справі № 156/736/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 17.01.2024 у справі № 156/736/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 01.03.2024 у справі № 156/736/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 08.04.2024 у справі № 156/736/23, ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 14.05.2024 у справі № 156/736/23 перебуває під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» (строк застосування запобіжного заходу визначено до 02.07.2024).

7.2.З урахуванням констатованих судом існування щодо ОСОБА_11 ризику переховуватись від правосуддя, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, неможливості застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу (доклад. див. ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 24.06.2024 у справі № 156/736/23), запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Щодо цивільного позову в кримінальному провадженні, заявленого потерпілою ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_11 .

7.3.Потерпіла ОСОБА_9 до початку судового розгляду кримінальної справи № 156/736/23 (07.08.2023) заявила цивільний позов до ОСОБА_11 , просила стягнути з обвинуваченого на її користь 4448,00 грн. матеріальних збитків, завданих злочином (виходячи з ринкової вартості продукції домашнього консервування), а також 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, котру потерпіла зазнала внаслідок протиправного позбавлення її власності, здобутої тяжкою працею. У подальшому ОСОБА_9 16.10.2023 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, заявлених до обвинуваченого, просила стягнути з ОСОБА_11 на її користь матеріальні збитки у розмірі 4029,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн..

7.4.Цивільний відповідач ОСОБА_11 заявлені до нього потерпілою позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди під час судового розгляду справи визнав частково, зауважив, що він не викрадав з домогосподарства 35 банок з продукцією домашнього консервування, а взяв собі лише 6 банок консервів, тому відповідальність має нести лише за збитки у межах вартості викраденого.

7.5.З приводу заявленого цивільного позову суд зазначає про таке. Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства (ч.4 ст. 128 КПК України).

7.6.Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

7.7.Суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_11 у спричиненні майнової шкоди ОСОБА_9 та розмір такої шкоди встановлені й доведені належними й допустимими доказами у справі. Під час розгляду справи доведена вина саме ОСОБА_11 у таємному викраденні майна, належного ОСОБА_9 (35 банок з продукцією домашнього консервування), де саме перебувають на теперішній час викрадені консерви, відповідач не зміг пояснити, не повернув потерпілій викрадені речі в натурі. Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи, здобутим під час досудового розслідування, та розрахунками, наданими позивачкою, загальна ринкова вартість 35 банок з продукцією домашнього консервування становила 4029,00 грн., таку оцінку викраденого майна відповідач не оспорює.

7.8.Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права чи інтересу (ст. 16 ЦК України), одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Спричинення майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є, зокрема, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (ч.2 ст. 11 ЦК України).

7.9.Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). В судовому засіданні відповідачем не доведено відсутність його вини у скоєнні крадіжки продукції домашнього консервування з льоху потерпілої ОСОБА_9 , натомість така вина ОСОБА_11 доведена прокурором.

7.10.Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

7.11.В розглядуваній справі суд приходить до висновку про необхідність відшкодування цивільним відповідачем на користь цивільного позивача майнових втрат, яких потерпіла зазнала у зв`язку із протиправним вибуттям з її законного володіння 35 банок з продукцією домашнього консервування, на суму 4029,00 грн. (ринкова вартість речей).

7.12.З приводу заявлених ОСОБА_9 вимог про стягнення з ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. суд зазначає таке. Свої моральні переживання позивачка обґрунтовує тим, що після скоєння крадіжки майна було порушено нормальний спосіб її життя, вона змушена була докладати додаткових зусиль для приготування домашнього консервування для власної родини, позивачка відчувала психологічний дискомфорт, у неї виникла емоційна напруга, був нестійкий настрій, нервозність, з приводу підвищення артеріального тиску позивачка зверталась за медичною допомогою.

7.13.Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

7.14.Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. 1167 ЦК України).

7.15.Згідно з правовими позиціями, висловленими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору (п.5 постанови); розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та тривалість страждань (п.9 постанови).

7.16.У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості та глибини моральних страждань.

7.17.З урахуванням принципів розумності та справедливості, глибини моральних страждань позивачки, суд встановлює розмір моральної шкоди,обґрунтований і достатній для відшкодування ОСОБА_9 2000,00 грн..

Щодо розподілу процесуальних витрат між сторонами кримінального провадження

7.18. Під час досудового розслідування на проведення судових товарознавчих та дактилоскопічних експертиз (Волинський НДЕКЦ МВС України) були здійснені процесуальні витрати на загальну суму 9799,00 грн.; при цьому на проведення однієї товарознавчої експертизи, що стосувалась доказування обставин крадіжки майна, належного ОСОБА_8 , за якими обвинуваченого суд виправдав, витрачені кошти на суму 956,00 грн. (т.2, а. с. 20,22,23,52,63,76,77).

7.19.Відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат. Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відтак, 8843,00 грн. процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд стягує з ОСОБА_11 в дохід держави. Натомість 956,00 грн. процесуальних витрат необхідно віднести на рахунок держави.

Щодо визначення подальшої долі речових доказів у кримінальному провадженні

7.20.У кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000339 від 28.04.2023 постановою слідчого від 12.06.2023 визнано речовими доказами: велосипед марки «Аіст» чорного кольору, номер на рамі НОМЕР_1 ; ключі ріжкові 13 х 17, 12 х 14, 11х 10, два велосипедних ключі, викрутку. Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 12.06.2023 у справі № 165/1940/23 за клопотанням сторони обвинувачення на вказані речі накладено арешт (т.2, а. с. 41,42).

7.21.Згідно із ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

7.22.Отже, суд вважає за необхідне після набрання цим вироком законної сили подальшу долю речових доказів вирішити таким чином: велосипед марки «Аіст» чорного кольору, номер на рамі 1389417; ключі ріжкові НОМЕР_2 , 12 х 14, 11х 10, два велосипедних ключі, викрутку, котрі зберігаються у камері Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області повернути власнику майна ОСОБА_7 .

7.23.Також у зв`язку з відсутністю в подальшому необхідних цілей, визначених ч.2 ст. 170 КПК України, суд скасовує арешти, накладені на зазначені речові докази ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 12.06.2023 у справі № 165/1940/23.

Керуючись ч.4 ст. 185 КК України, ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (щодо викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_8 ), та виправдати через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_11 визнати винним у кримінальних правопорушень (злочинів), кваліфікованих за ч.4 ст. 185 КК України (щодо викрадення майна, належного потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ) та призначити засудженому покарання за вчинення однорідних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 185 КК України, у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_11 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 11.05.2023 у справі № 156/201/23 та визначити засудженому покарання за сукупністю вироків у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., призначеного ОСОБА_11 за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.06.2023 у справі № 156/444/23, визначити засудженому остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання цим вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Обчислювати за цим вироком ОСОБА_11 строк покарання у виді позбавлення волі з часу його фактичного затримання, тобто з 12.07.2023.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення з часу затримання ОСОБА_11 (з 12.07.2023) до моменту постановлення цього вироку (до 24.06.2024) в строк відбування призначеного судом покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 4029,00 грн. матеріальних збитків, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, та 2000,00 грн. моральної шкоди, а всього 6029 (шість тисяч двадцять дев`ять) гривень 00 копійок. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із здійсненням експертиз у кримінальному провадженні, на загальну суму 8843 (вісім тисяч вісімсот сорок три) гривні 00 копійок. Решту процесуальних витрат віднести на рахунок держави.

Подальшу долю речових доказів у кримінальному провадженні після набрання цим вироком законної сили вирішити таким чином: велосипед марки «Аіст» чорного кольору, номер на рамі 1389417; ключі ріжкові НОМЕР_2 , 12 х 14, 11х 10, два велосипедних ключі, викрутку, котрі зберігаються у камері Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області повернути власнику майна ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений на зазначені речові докази ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 12.06.2023 у справі № 165/1940/23.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення).

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з п.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії запровадженого в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, після складання та підписання повного тексту цього вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини, водночас повний текст цього вироку вручений учасникам судового провадження в день його проголошення, 24.06.2024.

Суддя ОСОБА_1