УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/8570/24

Провадження № 1-кс/638/2006/24

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна у кримінальному провадженні №0000413 від 08 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України,-

встановив:

04 червня 2024 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_3 в якому він просить зняти арешт на тимчасово вилучене майно 07 травня 2024 року, а саме мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Prо», IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператору зв`язку «Lifecell», який на праві власності належить ОСОБА_3 , яке на праві власності належать йому.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся, надав до суду заяву в якій просив провести судове засідання за його відсутності без фіксації технічними засобами.

Дізнавач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд заяви про скасування арешту за її відсутністю, проти зняття арешту не заперечувала.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку про таке.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити, з огляду на таке.

07.05.2024 о 16 год. 43 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 (екіпаж ЛИС-31) було виявлено ОСОБА_3 , який мав при собі прозорий полімерний зіп-пакет, всередині якого знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожа на наркотичну (канабіс).

Відомості про вказаний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 за попередньою правовою кваліфікацією передбаченого частиною четвертою 1 статті 309 КК України.

Огляд місця події проводився за участю понятих 07.05.2024 у період часу з 17 год. 31 хв. по 17 год. 36 хв. дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 за адресою: м. Харків, вул. Білогірська, буд. 92-Б під час якого ОСОБА_3 добровільно видав згорток, обмотаний чорною ізолентою, всередині якого знаходився прозорий полімерний зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожа на наркотичну речовину (канабіс).

Дану речовина останній замовив за допомогою мессенджеру Telegram через чат-бот « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для власного вживання без мети збуту. Дану речовину було вилучено та поміщено до сейф-пакету серії та номеру PSP-1186771.

Крім того, під час проведення огляду місця події ОСОБА_3 було добровільно видано мобільний телефон чорного кольору, який перебував у його користуванні, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Prо», IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператору зв`язку «Lifecell», який на праві власності належить ОСОБА_3 . Зазначений телефон, під час огляду поміщено до сейф-пакету № PSP 1186772 та вилучено. Вилучений мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Prо» визнаний речовим доказом та знаходиться в камері схову Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Prо», IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператору зв`язку «Lifecell», який на праві власності належить ОСОБА_3 .

Постановою дізнавача СД ХРУП № 3 від 30 травня 2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 08 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення -злочину, передбаченого частиною першою статті 309 було закрите.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до частини першої статті 170 КПК України полягає у тимчасовому до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом частини четвертої статті 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22 у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна. У статті 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів пункту 2 частини 1 статті 284 КПК.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи частини 4 статті 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи частини 4 статті 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями частини 1 статті 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи частини 4 статті 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

На цьому наголосила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22.

У цій справі кримінальне провадження закрив керівник органу досудового розслідування на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК, і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді районного суду про арешт майна в межах кримінального провадження, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до частини 9 статті 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим/дізнавачем, клопотання подане в порядку частини 9 статті 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Право на судовий захист є фундаментальним правом людини, яке є гарантією захисту її прав, свобод і законних інтересів, а рівень його забезпеченості характеризує демократизм держави та її правовий характер.

У кримінальному судочинстві, де стикаються публічні та приватні інтереси, виникає потреба у створенні таких механізмів реалізації права на судовий захист, які забезпечували б ефективне поновлення прав особи, були максимально пристосовані для вирішення його завдань на всіх етапах провадження.

Як визначено статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, із закриттям кримінального провадження ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 про арешт майна припинила свою дію, , з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Підстав для винесення ухвали слідчим суддею про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження не має. Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами. Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна слід відмовити.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна у кримінальному провадженні №0000413 від 08 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України - відмовити.

Копію ухвали направити дізнавачу, власнику арештованого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1