Справа № 522/5938/24
Провадження № 1-кс/522/3436/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Саврань, Савранського району, Одеської області, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому місці у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , за невстановлених слідством обставин придбав та зберігав у визначений ним спосіб у невстановленому досудовим розслідуванням місці, два корпуси ручних осколкових гранат Ф-1, два запали УЗРГМ-2, два корпуси ручних осколкових гранат М/50, два запали до гранат М/50.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , 09.04.2024 приблизно о 14 год 15 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив збут двох корпусів ручних осколкових гранат Ф-1, двох запалів УЗРГМ-2, двох корпусів ручних осколкових гранат М/50, двох запалів до гранат М/50, ОСОБА_8 , який у встановленому законом порядку був задіяний у проведенні контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за що отримав грошову винагороду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Крім цього, у ОСОБА_4 повторно виник умисел на носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , за невстановлених слідством обставин придбав та зберігав у визначений ним спосіб у невстановленому досудовим розслідуванням місці, два предмети схожі на корпуси ручних осколкових гранат М/50, один предмет схожий на корпус ручної осколкової гранати Ф-1, один предмет схожий на корпус ручної осколкової гранати DM-51, один предмет схожий на запал до гранати типу УЗРГМ, один предмет схожий на запал до гранати типу DM82A3, один предмет схожий на запал до гранати типу ДВМ, один предмет схожий на запал до гранати типу JVA1634 та два предмети схожих на електродетонатори типу ЕДПр.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , 23.04.2024 приблизно о 16 год 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , повторно здійснив збут двох предметів схожих на корпуси ручних осколкових гранат М/50, одного предмету схожого на корпус ручної осколкової гранати Ф-1, одного предмету схожого на корпус ручної осколкової гранати DM-51, одного предмету схожого на запал до гранати типу УЗРГМ, одного предмету схожого на запал до гранати типу DM82A3, одного предмету схожого на запал до гранати типу ДВМ, одного предмету схожого на запал до гранати типу JVA1634 та двох предметів схожих на електродетонатори типу ЕДПр, ОСОБА_8 , який у встановленому законом порядку був задіяний у проведенні контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за що отримав грошову винагороду в розмірі 400 (чотириста) доларів США, після чого був затриманий співробітниками поліції безпосередньо під час скоєння ним злочину відповідно до ст. 208 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, його захисника, а також заслухавши прокурора, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з наступних підстав.

У клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий ґрунтує свої доводи лише на припущеннях.

Слідчим також не доведено існування ризиків у разі обрання підозрюваній більш м`яких запобіжних заходів, всі доводи ґрунтуються на припущеннях, до уваги береться лише тяжкість злочину у скоєнні якого лише підозрюється ОСОБА_4 . Слідчим не досліджено обставини, які мають значення для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 9 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Відповідно до п. 10 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 18 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.07.2024 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

?прибувати за викликом до слідчого, процесуального керівника, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

?цілодобово не залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

?носити електронний засіб контролю;

?повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.06.2024