Провадження № 1-кп/643/30/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002349 від 26.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волоська Балаклія Шевченківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Сподобівка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_12 та ОСОБА_8 обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, в умовах воєнного стану,

У вказаному кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором подані клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_12 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії досудового розслідування до ОСОБА_12 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. На даний час продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам, які на даний час не зменшились.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії досудового розслідування до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. На даний час продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам, які на даний час не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник адвокат ОСОБА_9 , кожний окремо, просили вирішити клопотання щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_7 на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_12 , його захисник адвокат ОСОБА_9 , кожний окремо, висловили заперечення проти клопотання прокурора щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_12 . Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. В обґрунтування зазначили, що обвинувачений ОСОБА_12 має захворювання хребта. Ризики, зазначені прокурором, недоведені та відсутні, доказів наявності ризиків суду не надано. У справі допитані свідки, тому ризики впливу на них відсутні. ОСОБА_12 має постійне місце проживання, вперше затриманий, ухилятись від суду не буде.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого ОСОБА_8 можуть виникнути передбачені ст. 177 КПК України спроби: переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. В якості ризиків та обставин, що необхідно врахувати при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого, зазначено вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_8 умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, за яке законодавством України передбачено покарання у виді позбавленні волі до 15 років.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник та законний представник, кожний окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також прокурором заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_13 в режимі відеоконференції між Московським районним судом м. Харкова та Державною установою «Диканівська виправна колонія №12».

Обвинувачені, захисники, законний представник обвинуваченого, потерпілі та представник потерпілих, кожен окремо, не заперечували проти допиту свідку ОСОБА_13 в режимі відеоконференції між Московським районним судом м. Харкова та Державною установою «Диканівська виправна колонія №12».

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо необхідності проведення судового засідання у режимі відеоконференції з наступних підстав.

Як вбачається з пояснень учасників судового провадження, свідок ОСОБА_13 у даний час перебуває в ДУ «Диканівська виправна колонія №12».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або інших поважних причин.

Згідно ч. 9 ст. 336 КПК України, дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Частиною 2 ст. 336 КПК України передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи наведене, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення відеоконференції.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , суд керується таким.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, не одружені, офіційно не працевлаштовані.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особи обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, зокрема ризику переховування обвинувачених від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинувачених за висунутим їм обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисника щодо відсутності ризиків.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, а також дані про їх особи, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотаннях про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Доводи ОСОБА_12 та його захисника відносно того, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, вперше затриманий та не збирається ухилятись від суду, суд не може визнати такими, що спростовують висновки щодо наявності ризиків вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, суд враховує, що вказані обставини існували і на стадії досудового розслідування, тобто на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За таких обставин у суду відсутні підстави констатувати, що з`явились нові обставини, які свідчать про зменшення ризиків, що існували під час обрання запобіжного заходу.

Доводи ОСОБА_12 та його захисника відносно того, що ОСОБА_12 має захворювання куприка, суд також не може визнати такими, що свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора з огляду на таке.

Судом постановлялись ухвали про зобов`язання Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» провести невідкладне медичне обстеження обвинуваченого з метою визначення його стану здоров`я та вирішення питання щодо необхідності його лікування у зв`язку з кистою куприка. Остання з вказаних ухвал постановлена 14.09.2023. Таким чином, судом вживались необхідні заходи для забезпечення отримання обвинуваченим медичної допомоги.

На виконання вказаних ухвал судом отримано актуальну інформацію щодо стану здоров`я обвинуваченого.

Так, у листі Харківської медичної частини № 27 Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінальної виконавчої служби України», філія у Харківській та Луганській областях, вих. № 2434/13-ХК-23-вих від 12.10.2023, зазначено, що станом на час складання довідки загальний стан здоров`я ОСОБА_12 задовільний. На диспансерному обліку у вказаній медичній частині не перебуває. Стаціонарного та амбулаторного лікування, в тому числі за межами установи, не потребує.

Станом на час постановлення даної ухвали у суду відсутні медичні документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я ОСОБА_12 та неможливість його лікування в умовах ОСОБА_14 .

Таким чином, доводи сторони захисту щодо необхідності лікування ОСОБА_12 як підстави для зміни запобіжного заходу, спростовуються наявними у справі доказами, згідно яких останній лікування не потребує.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 07.06.2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_12 в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу посилався на погіршення стану здоров`я, а саме на загострення та загоєння кісти куприка.

Отримавши вказані пояснення обвинуваченого, судом на обговорення учасників судового провадження постановлено питання щодо проведення медичного обстеження обвинуваченого.

Прокурор, інші учасники судового провадження, кожний окремо, просили суд постановити ухвалу про проведення медичного обстеження обвинуваченого.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є в тому числі охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, до яких в тому числі відноситься обвинувачений.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 206 КПК України, яка має назву «Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини», кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України» зазначено, що стаття 3 Конвенції покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Суд допускає, що медична допомога, яка доступна в установах системи виконання покарань, не завжди може бути на тому ж рівні, що й в найкращих громадських медичних закладах. Проте держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland) [GC], N 30210/96, п. 94, ECHR 2000-XI); див. також "Хуртадо проти Швейцарії" (Hurtado v. Switzerland), рішення від 28 січня 1994 року, Серія A, N 280-A).

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 0306/7567/12, коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Враховуючи наведене вище та керуючись принципом верховенства права і практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_12 на отримання медичної допомоги та враховуючи його доводи щодо погіршення стану здоров`я, суд вважає за необхідне доручити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» провести медичне обстеження ОСОБА_12 з метою визначення стану здоров`я останнього та необхідності його лікування.

Оцінюючи наявність підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд керується таким.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 177 ЦПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за відсутності запобіжного заходу неможливо забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема обов`язку з`являтись до суду.

Враховуючи наведене, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд вважає доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити вказані вище дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти існуючим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 07.06.2024 року.

Суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

У задоволення клопотання ОСОБА_12 , його захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 , на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 , на строк до 24:00 годин 07 червня 2024 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 07 червня 2024 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 07 червня 2024 року включно, з покладенням на ОСОБА_8 наступних обов`язків:

1) заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_6 , а саме в період часу з 00:00 год. до 24:00 год. кожного дня, без дозволу суду, крім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю в умовах воєнного стану, а також випадків, пов`язаних з необхідністю надання невідкладної медичної допомоги у разі обґрунтованого погіршення стану здоров`я;

2) прибувати за кожною вимогою до Московського районного суду м. Харкова;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_13 в режимі відеоконференції між Московським районним судом м. Харкова та Державною установою «Диканівська виправна колонія № 12» - задовольнити.

Судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, призначене на 30.04.2024 на 11-30 год., проводити в режимі відеоконференції з Державною установою «Диканівська виправна колонія № 12» за участю свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Доручити Державній установі «Диканівська виправна колонія №12» забезпечити проведення відеоконференції за участю свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні, призначеному на 30.04.2024 на 11-30 год. в приміщенні Московського районного суду м. Харкова.

Зобов`язати уповноважену службову особу Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» встановити особу свідка ОСОБА_13 , вручити йому пам`ятку про його процесуальні права та забезпечити перебування поряд з вказаною особою уповноваженого працівника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» до закінчення судового засідання.

Зобов`язати Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» провести невідкладне медичне обстеження ОСОБА_12 , який тримається під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку із його скаргами щодо загострення кісти куприка, з метою визначення стану здоров`я ОСОБА_12 та вирішення питання щодо необхідності лікування кісти куприка та способів такого лікування (хірургічне втручання, медикаментозне лікування тощо), і повідомити Московський районний суд м. Харкова про виконання ухвали в цій частині (адреса: АДРЕСА_7 , суддя ОСОБА_1 ).

Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_12 , ОСОБА_7 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 11.04.2024 року о 16-00 год.

Суддя ОСОБА_1