Справа № 946/4224/24
Провадження № 1-кс/946/1399/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, особи без громадянства, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого постійного місця проживання та місця реєстрації, раніше судимого:

- 13.06.1978 Ізмаїльським міським народним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140 КК УССР до 1 року позбавлення волі;

- 08.09.1978 Ізмаїльським міським народним судом Одеської області за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК УССР до 3 років позбавлення волі, в силу ч. 3 ст. 42 КК УССР приєднано покарання у вигляді 1 року позбавлення волі невідбуте за вироком Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 13.06.1978 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 18.12.1981 року Голопристанським районним судом Херсонської області за

ч. 3 ст. 82, ч. 2 ст. 89, ч. 2 ст. 206 КК УССР до 14 років позбавлення волі, в силу ст. 43 КК УССР приєднано покарання у вигляді 8 місяців позбавлення волі невідбуте за вироком Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 13.06.1978 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років та 8 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 08.06.1996 у зв`язку із відбуттям покарання;

- 05.02.1997 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 101 КК України до позбавлення волі на строк 10 років. Звільнений 11.11.2006 у зв`язку із відбуттям покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області здійснюється судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001645 від 26.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке обґрунтоване тим, що 22.12.2023 у вечірній час доби, приблизно в період часу з 19:00 години до 21:20 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , в ході раптово виниклої сварки з останнім, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, маючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс останньому за допомогою леза кухонного ножа, який взяв на місці, чисельні удари (загальною кількістю не менше 59 ударів) з різною силою та глибиною занурення клинка в область тіла, а саме: тулубу, шиї, верхніх та ніжних кінцівок, заподіявши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді:

- одного проникаючого, колото-різаного ушкодження, на передньо-бічній поверхні шиї зліва, в нижній третині, з ушкодженням дрібних судин та повним поперечним ушкодженням лівої зовнішньої сонної артерії, (наскрізне пошкодження м`язів шиї зліва, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження лівої зовнішньої сонної артерії);

- одного сліпого не проникаючого колото-різане ушкодження на передній поверхні шиї в середній третині з ушкодженням м`яких тканин шиї та дрібних судин;

- одного сліпого не проникаючого колото-різаного ушкодження на передній поверхні шиї в верхній третині з ушкодженням м`яких тканин шиї та дрібних судин;

- чотирьох сліпих не проникаючих колото-різаних ушкоджень на правій бічній поверхні шиї без ушкодження дрібних судин та нервових стовбурів;

- одного проникаючого колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки справа, проникаючого в праву плевральну порожнину (наскрізне пошкодження м`язів грудної клітки, з крововиливами навколо, з наскрізним пошкодженням 4-го ребра, пристінкової плеври та пошкодження тканини правої легені);

- шести сліпих не проникаючих колото-різаних ушкоджень на передньо-правій поверхні грудної клітки;

- чотирьох сліпих проникаючих колото-різаних ушкоджень на передньо-правій поверхні грудної клітки;

- одного, проникаючого колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки праворуч, з ушкодженням м`яких тканин та внутрішніх органів (наскрізне пошкодження м`язів грудної клітки справа, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження 9-го ребра, пристінкової плеври, тканини правої легені, правого купола діафрагми, правої нирки);

- двох сліпих не проникаючих колото-різаних ушкоджень на передній стінці грудної клітки праворуч з ушкодженням м`яких тканин та дрібних судин передньо-бічної поверхні правої ділянки грудної клітки;

- трьох дотичних не проникаючих різаних ушкоджень на правій верхній кінцівці;

- дванадцяти сліпих, не проникаючих колото-різаних ушкоджень на передньо-бічній поверхні правого стегна з переходом на передньо-бічну поверхню правої гомілки з ушкодженням шкіри та м`яких тканин;

- одинадцять сліпих, не проникаючих колото-різаних ушкоджень на задньо-бічній поверхні правого стегна;

- чотирьох сліпих не проникаючих колото-різаних ушкоджень на бічній поверхні правого передпліччя з ушкодженням дрібних судин та нервових стовбурів;

- дев`яти сліпих не проникаючих колото-різаних ушкоджень на задній поверхні правої сідниці;

- садна на обличчі праворуч в правій виличній та щічній ділянках.

Смерть ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із сукупною травмою шиї та грудної клітки з пошкодженням внутрішніх органів:

- одного проникаючого, колото-різаного ушкодження, на передньо-бічній поверхні шиї зліва, в нижній третині, з ушкодженням дрібних судин та повним поперечним ушкодженням лівої зовнішньої сонної артерії, (наскрізне пошкодження м`язів шиї зліва, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження лівої зовнішньої сонної артерії);

- одного проникаючого колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки справа, проникаючого в праву плевральну порожнину (наскрізне пошкодження м`язів грудної клітки, з крововиливами навколо, з наскрізним пошкодженням 4-го ребра, пристінкової плеври та пошкодження тканини правої легені);

- одного, проникаючого колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки праворуч, з ушкодженням м`яких тканин та внутрішніх органів (наскрізне пошкодження м`язів грудної клітки справа, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження 9-го ребра, пристінкової плеври, тканини правої легені, правого купола діафрагми, правої нирки).

Наявна сукупна травма ускладнилася масивною внутрішньою та зовнішньої кровотечею, що викликало порушення реологічних властивостей крові та гемодинаміки в системі мікро циркуляторного русла легенів і зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання, в результаті чого ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці

Встановлені ушкодження на тілі ОСОБА_6 , у вигляді: проникаючої колото-різаної рани на передньо-бічній поверхні шиї зліва, в нижній третині; проникаючого колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки справа; проникаючого колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки праворуч, (з ушкодженням магістральних судин та внутрішніх органів), у своїй сукупності призвели до розвитку масивної зовнішньої та внутрішньої кровотечі та небезпечного стану геморагічному шоку у ОСОБА_6 та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Всі інші непроникаючі колото-різані та дотичні різані рани на тілі ОСОБА_6 при звичайному перебігу у живих осіб ? не були небезпечними для життя у момент їх заподіяння, призводять до короткочасного розладу здоров`я та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Садна на обличчі праворуч в правій в правій виличній та щічній ділянках на тілі ОСОБА_6 при звичайному перебігу у живих осіб, тягнуть незначні скороминучі наслідки та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 26.03.2024 відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.05.2024 року.

Вважаючи, що ризиків, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, та більш м`яка міра запобіжного заходу не зможуть забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, прокурор у своєму клопотанні просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 23.07.2024, без визначення застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання останнім своїх обов`язків, з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження № 0001645 від 26.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

27.12.2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.12.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

28.12.2023 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 946/10198/23, провадження № 1-кс/946/3016/23) відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.02.2024 року.

21.02.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 946/1393/24, провадження № 1-кс/946/463/24) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на строк до 28.03.2024 року.

26.03.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 946/2450/24, провадження № 1-кс/946/803/24) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на строк до 24.05.2024 року.

20.05.2024 року Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської області скеровано до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001645 від 26.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Як встановлено, строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 24.05.2024 року, але підготовче судове засідання судом за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001645 від 26.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не призначено.

В ході судового засідання прокурор зазначив про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактне. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-ІХ).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Проте, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного офіційного постійного місця роботи, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, на теперішній час на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , судове провадження у кримінальному провадженні не закінчено, знаходиться на стадії підготовчого судового провадження.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 року (справа № 946/10198/23, провадження № 1-кс/946/3016/23) відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.02.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2024 року (справа № 946/1393/24, провадження № 1-кс/946/463/24) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на строк до 28.03.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.03.2024 року (справа № 946/2450/24, провадження № 1-кс/946/803/24) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на строк до 24.05.2024 року.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно до положень п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показань потерпілою, свідками.

Враховуючи, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні він може спробувати переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Також, обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому маючи іншій запобіжний захід, аніж тримання під вартою, ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків, потерпілу від злочину у цьому кримінальному провадженні, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати суду неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Крім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення може мати місце й у тому випадку, що обвинувачений з метою створення для себе сприятливих умов для подальшого уникнення кримінальної відповідальності, шляхом тиску та погроз на свідків, може вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 386 КК України та також зокрема вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою приховування обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останньому злочину, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою ймовірністю, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, слідчим суддею у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст 177, 178, 183, 194, 199, 209 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, з 23 травня 2024 року по 21 липня 2024 року, з утриманням його в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2024 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено о 10 годині 00 хвилин 24 травня 2024 року в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1