№ провадження 1-кп/606/125/24
Справа № 606/720/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теребовля Тернопільської області Україна клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000073 від 24.03.2024 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, учня 8 класу Струсівського обласного мистецького ліцею, уродженця с.Дружба Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2024 року близько 01.00 години, ОСОБА_4 проходячи повз стоянку для автомобілів, що знаходиться поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», червоного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотиві, не маючи законних підстав для керування зазначеним автомобілем, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, підійшов до вказаного автомобіля та шляхом розбиття вікна із застосуванням фізичної сили, відчинив передні праві двері автомобіля марки «ВАЗ» 2101, державний номер НОМЕР_1 . У подальшому ОСОБА_4 сів за кермо вказаного автомобіля та за допомогою дротів замка запалення, привів в дію механізми двигуна автомобіля та поїхав на цьому автомобілі з місця вчинення кримінального правопорушення, тим самим незаконно заволодівши ним.

У результаті незаконних дій ОСОБА_4 , які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем ВАЗ «2101 », червоного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено майнову шкоду у розмірі 15000 грн.

Таким чином, своїми умисним діями ОСОБА_4 після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України- незаконне заволодіння транспортним засобом.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просить застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля та передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на один рік.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного суспільно-небезпечного діяння визнав, в скоєному щиро розкаявся, запевнив суд, що такого більше вчиняти не буде

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - його мати ОСОБА_6 в судовому засіданні запевнила, що забезпечить належний догляд і виховання сина та не заперечила щодо застосування до її сина ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у виді обмеження дозвілля та передачі його під її нагляд.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у виді обмеження дозвілля та передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на один рік.

Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України- незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до технічного паспорта ГЗ № 092987 автомобіль марки ВАЗ 2101, 1978 року, двигун № НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 березня 2024 року була оглянута парковочна зона (стоянка) поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де зі слів заявника ОСОБА_7 знаходився автомобіль ВАЗ 2101 червоного кольору, державний номер І2990РВ.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 березня 2024 року, яким являється територія яка межує із господарством , що за адресою: АДРЕСА_3 , де було виявлено автомобіль ВАЗ 2101, червоного кольору, державний номер І2990РВ, на якому наявні зовнішні пошкодження, схема та фото до нього.

Відповідно до протоколу огляду від 27.03.2024 року проводився огляд відеозапису " НОМЕР_4 ", який було отримано під час огляду мобільного телефону. При огляді відеозапису встановлено, що запис здійснюється в вечірню пору доби. Тривалість відеозапису 02:36 хвилини. На відеозаписі зафіксовано особу, а саме ОСОБА_9 , який на момент початку відеозапису знаходиться за кермом автомобіля, а особа ОСОБА_10 здійснює фіксацію відеозаписом знаходячись на передньому пасажирському сидінні та переглядаючи відеозапис помітно, що дані особи рухаються транспортним засобом. На 00:00:41 секунді помітно, що автомобіль зупинився, а саме відбулось зіткнення з огорожею.

Відповідно до заяви, ОСОБА_7 повідомляє, що збитки завдані йому внаслідок незаконного заволодіння його транспортним засобом ВАЗ 2101 йому повністю відшкодовано та на даний час він претензій не має до неповнолітнього ОСОБА_4 .

Згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи від 27.03.2024 року № СЕ-19/120-24/3872-Д : з п`яти слідів папілярних узорів, вилучених при ОМП із внутрішньої сторони та зовнішньої сторони (салону) автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_5 , три придатні для ідентифікації по них осіб, а саме: слід, найбільшими розмірами по осях 27х18 мм, на відрізку липкої стрічки 3; слід, найбільшими розмірами по осях 18х10 мм, на відрізку липкої стрічки 4; - слід, найбільшими розмірами по осях 17х10 мм, на відрізку липкої стрічки 5. Два сліди пальця руки, залишені ОСОБА_4 , а саме: слід найбільшими розмірами по осях 18*10 мм, на відрізку липкої стрічки 4, залишений середнім пальцем правої руки; слід, найбільшими розмірами по осях 17*10 мм, на відрізку липкої стрічки 5, залишений середнім пальцем правої руки.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 199 від 26.03.2024 року ОСОБА_4 психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Встановлено, що ОСОБА_4 народився 01.02.2010 року, тобто на час вчинення суспільно- небезпечного діяння йому виповнилося 14 років.

Відповідно до ч. 1ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, що виключає кримінальну відповідальність, а тому до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього. Відповідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, який характеризуються позитивно за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, за місцем навчання характеризується на середньому рівні навчальних досягнень, потребує контролю, схильний до пропусків уроків без поважних причин, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Згідно з ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього (неповнолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді:1) застереження;2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу сина їй під нагляд.

Суд, враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_4 провину свою визнав повністю, у вчиненому розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, посередньо за місцем навчання, мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надала згоду на застосування до сина примусових заходів виховного характеру, має змогу забезпечити постійний контроль за поведінкою сина, вважає за можливе задоволити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та передання неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_6 .

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України

Стосовно стягнення судових витрат суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1, 3 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітній ОСОБА_4 виховується в неповній багатодітній родині, батько помер, суд вважає доцільним процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 97,105 КК України, ст. ст.498,500-501 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000073 від 24.03.2024 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, учня 8 класу Струсівського обласного мистецького ліцею, уродженця с.Дружба Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбачені п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки та передачі його під нагляд матері, а саме встановити обмеження перебування ОСОБА_4 , поза місцем проживання з 22 години по 06 годину без супроводу батьків або осіб, що їх заміняють, терміном на 1 (один) рік та передати його під нагляд матері ОСОБА_6 терміном на 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_6 про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_5 , який поміщено на арешт майданчик ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області що за адресою: АДРЕСА_4 залишити власнику за належністю, викрутку із ручкою чорного кольору із червоними вставками, яку поміщено до сейф-пакету №PSP2207841 та частини розбитого скла автомобіля, які поміщено до сейф-пакету NPSP2207840 знищити, попередньо скасувавши на них арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 25.03.2024 року у справі № 606/681/24, п`ять папілярних візерунків, які перенесені на листок А4 (додаток до протоколу ОМП) та даний додаток, які поміщено до сейф-пакету №SUD2062042, відеозапис "20240324_033357", який розташований на оптичному диску та поміщений у паперовий конверт -зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи від 27.03.2024 року № СЕ-19/120-24/3872-Д у розмірі 1514,56 грн. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України впорядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1