ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/396/24 Справа № 705/1078/24 Категорія: ст.537,539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника ДУ «Старобабанівська

виправна колонія (№92)» ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому просив суд застосувати до нього ст.81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання. Зазначив, що він у ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» на даний час виконує обов`язки днювального, до поставлених обов`язків ставиться сумлінно. Вказав, що вину у вчиненому визнає, переконаний, що довів своє виправлення. Після звільнення планує влаштуватися до реабілітаційного центру, а потім на роботу. Змінив своє ставлення до життя, вирішив виправлятися, оскільки в його житті з`явилася людина, спілкування з якою спонукало його до цього.

29.02.2024 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.02.2024, та прийняти справедливе рішення.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що прокурор заперечував проти його звільнення мотивуючи тим, що він непрацевлаштований, хоча він перебував днювальним на загоні, так як за спеціальністю колонія не могла його влаштувати та надати оплачувану роботу.

Зазначив, що незважаючи на те, що він знаходився на неоплачуваній роботі, він зміг виплатити 1,500 грн. судових витрат, та заробити чотири заохочення, при цьому маючи два стягнення. На даний час він має місце проживання, а в особовій справі є довідка про те, що він після звільнення буде проходити курс реабілітації в реабілітаційному центрі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив вимоги апеляційної скарги та зауважив, що за час перебування засудженого в місцях відбування покарання його поведінка є не стабільною, думку представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого, вивчивши матеріали клопотання, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року - умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті колективу і сумлінне ставлення до громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, праці, визнання вини у вчиненому злочині тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутністю відмов від роботи, не виходив на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутністю трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року визнано ОСОБА_7 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Із матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 має 11 судимостей за вчинення злочинів проти власності, відбуває покарання за вчинення в тому числі тяжкого злочину. За вироком Ніжинського міськрайонного суду Черкаської області від 06.04.2021 відбуває покарання у вигляді 4 років позбавлення волі за вчинення 8 епізодів крадіжок, які він почав скоювати майже відразу після звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2017.

Під час утримання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

Як вбачається з характеристики від 02.06.2022 в період відбування покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», а саме з 06.08.2021 ОСОБА_7 характеризувався негативно, за допущені порушення режиму відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення не зняті та не погашені. Заохочень не мав. Виконував законні вимоги персоналу установи виконання покарань під контролем. На виробництві установи не працевлаштований за відсутністю бажання, до роботи ставиться негативно. Не дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Участі у суспільно-корисному житті відділення не приймав. Має заборгованість за вироком суду в сумі 5230,40 грн.

Згідно з характеристикою від 16.02.2023 засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. Мав 2 стягнення, які погашено. В ході проведених бесід виховного характеру вирішив довести своє виправлення. Виконує обов`язки днювального відділення та має 1 заохочення. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Участі у суспільно-корисному житті відділення не приймає. Має заборгованість за вироком суду в сумі 5230,40 грн. 21.05.2022 та 02.06.2022 відмовлено комісією установи у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, так як не стає на шлях виправлення.

Згідно з характеристикою від 05.10.2023 ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 3 заохочення, виконує обов`язки днювального відділення, до роботи ставиться сумлінно, частково - 1500 грн. відшкодував заборгованість за вироком суду. 21.01.2023 та 16.02.2023 відмовлено комісією установи у заміні покарання більш м`яким по відбуттю, так як не повністю доводить своє виправлення.

Вказівкою керівника Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 скасовано рішення комісії ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92) від 05.10.2023 щодо розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до характеристики від 23.02.2024 ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 4 заохочення, виконує обов`язки днювального відділення, до роботи ставиться сумлінно. Комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 лише з 05.10.2022 (перше заохочення) почав змінювати свою поведінку, відповідно характеризуватися позитивно, хоча до цього протягом більше ніж 1 рік та 2 місяці відбування покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» характеризувався негативно, а в період перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» м. Чернігів (7 місяців) посередньо.

Наведене дає підстави вважати, що поведінку засудженого ОСОБА_7 в період відбування покарання в комісії ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» не можна назвати вцілому сумлінною.

Умовно достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений, має 11 судимостей за вчинення злочинів проти власності. Відбуває покарання у вигляді 4 років позбавлення волі за вчинення 8 епізодів, які почав скоювати через 14 днів після звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком, що свідчить про повторність та систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень, та те, що він не зробив належних висновків, і в його поведінці відсутні належні та позитивні зміни, що створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки та повернення його до самостійного загальноприйнятого суспільно нормативного життя в суспільстві.

Слід зазначити, що ОСОБА_7 почав змінювати свою поведінку лише з 05.10.2022, до цього протягом більше ніж 1 рік та 2 місяці відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» характеризувався негативно, а в період перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» м.Чернігів посередньо, засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно лише останні 12 місяці, більшу частину відбутого покарання мав нестабільну поведінку.

Твердження апелянта про те, що він сплатив 1500 грн. судових витрат, що на його думку має бути враховано судом для застосування ст.81 КК України, є необгрунтованими, оскільки заборгованість за вироком складає 5230,40 грн., а ОСОБА_7 сплачено лише 1500 грн.

Доводи апелянта про те, що він працевлаштований, оскільки перебував днювальним на загоні, є неспроможними, так як виконання обов`язків днювального відділення згідно ч.3 ст.107 КВК України є обов`язком кожного засудженого та не є його працевлаштуванням.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення і обгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого, підстави для скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.02.2024 , яка є законною, обгрунтованою та вмотивованою, - відсутні.

Керуючись ст.404, 407, 537, 539 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді