Провадження №1-кп/127/450/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000232 від 08.07.2016,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Соколівка, Вінницька область, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000232 від 08.07.2016,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Романівка, Житомирської область, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , громадянки України, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000232 від 08.07.2016, -

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000232 від 08.07.2016 установлено, що наказом начальника Північного офісу Держаудитслужби від 19.10.2016 №35-о «Про призначення працівників» ОСОБА_5 призначено на посаду начальника Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №868 від 28 жовтня 2015 року «Про утворення Державної аудиторської служби України» є центральним органом виконавчої влади.

Також, наказом начальника Північного офісу Держаудитслужби від 24.10.2016 №56-о «Про переведення працівників» ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу контролю у сфері освіти, науки, спорту та інформації Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області.

Крім того, наказом в.о. голови ДФІ України №433-0 від 30.06.2015 та наказом голови Держаудитслужби України №24-о від 08.04.2016 ОСОБА_6 призначено на посаду начальника управління внутрішнього аудиту Державної аудиторської служби України.

Отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , працюючи на вказаних посадах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» займали посади державної служби категорії «Б».

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачуються в тому, що вони дізнавшись про заплановане проведення ОСОБА_6 внутрішнього аудиту діяльності Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, згідно плану діяльності підрозділів внутрішнього аудиту Держаудитслужби на II півріччя 2017 року, 12 жовтня 2017 року, знаходячись по АДРЕСА_4 , домовились про надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами.?

З цією метою ОСОБА_5 , як безпосередній керівник ОСОБА_4 , надала останньому вказівку зібрати з підлеглих їй працівників Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області грошові кошти для забезпечення харчування, проживання, дозвілля начальника Управління внутрішнього аудиту Держаудитслужби України ОСОБА_6 та надання їй неправомірної вигоди.

Після збирання достатньої суми грошей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою, знаходячись у невстановленому місці на території Вінницької області у період часу з 17 по 18 жовтня 2017 року у невстановлений спосіб передали начальнику управління внутрішнього аудиту Державної аудиторської служби України ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі десяти тисяч гривень за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами, тобто за вчинення чи невчинення будь-яких дій в інтересах службових осіб Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області з використанням наданої ОСОБА_6 влади чи службового становища.

У свою чергу ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона у період часу 17 по 18 жовтня 2017 року умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, із використанням службового становища, у невстановлений спосіб, знаходячись у невстановленому місці на території Вінницької області, одержала від службових осіб Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області грошові кошти в сумі десяти тисяч гривень за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами, тобто за вчинення чи невчинення будь-яких дій в інтересах службових осіб Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області з використанням наданої ОСОБА_10 влади чи службового становища.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він працюючи начальником відділу контролю у сфері освіти, науки, спорту та інформації Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області 09 серпня 2017 року, знаходячись в приміщенні свого робочого кабінету по АДРЕСА_4 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, попросив директора Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу ОСОБА_11 надати йому грошові кошти в сумі двадцяти тисяч гривень з метою забезпечення харчуванням, проживанням та дорожніх витрат працівників Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області під час службового відрядження до м. Києва.

При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював, що займана ним посада начальника відділу контролю у сфері освіти, науки, спорту та інформації Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, дає очевидні підстави вважати директору закладу освіти у м. Вінниці ОСОБА_11 про можливість ОСОБА_4 безпосередньо впливати на призначення чи проведення перевірок фінансово-господарської діяльності цього закладу освіти або на осіб, які будуть проводити такі перевірки, а отже і вчиняти або не вчиняти будь-які дії в інтересах ОСОБА_11 з використанням наданої йому влади чи службового становища.

В подальшому 10 серпня 2017 року ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, знаходячись в приміщенні свого робочого кабінету по АДРЕСА_4 , отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі двадцяти тисяч гривень за вчинення або невчинення будь-які дії в інтересах директора Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу ОСОБА_11 з використанням наданої ОСОБА_4 влади чи службового становища при призначенні чи проведенні в майбутньому перевірок фінансово-господарської діяльності цього закладу освіти.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 скориставшись своїм правом визначеним ст. 63 Конституції України відмовився надавати показання. Однак, з приводу обставин інкримінованих йому діянь, повідомив, що вину у вчиненому не визнає повністю. Зокрема, щодо епізоду отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 зазначив, що звертався до останнього з проханням про позику у розмірі двадцяти тисяч гривень про що писав відповідну розписку, та повернув кошти в обумовленні строки. Крім того, у день начебто зустрічі з ОСОБА_11 він взагалі не перебував у м. Вінниці. З приводу надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 повідомив, що бачив останню двічі в своєму житті, жодних коштів в якості неправомірної вигоди їй не надавав, про що свідчить відсутність його відбитків на начебто переданих грошових коштів. Також, зазначив, що ОСОБА_5 будь-яких вказівок про збір коштів для надання неправомірної вигоди за лояльне ставлення ОСОБА_6 під час проведення перевірки йому не надавала. Тому просив суд визнати його невинуватим та виправдати.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 скориставшись своїм правом визначеним ст. 63 Конституції України відмовилась надавати показання. Однак, з приводу обставин інкримінованого їй діяння, повідомила, що вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. Зазначила, що коштів для ОСОБА_6 за лояльне ставлення під час перевірки не збирала, жодних вказівок на вчинення таких дій не давала і грошей не передавала. Крім того, в Управлінні аудит не проводився, а ціль приїзду ОСОБА_6 та ОСОБА_13 була у наданні методичної та практичної допомоги, оскільки проводилась реорганізація управління, яке було одним із найкращих в Україні. Також, матеріалами досудового розслідування не доведено і не встановлено подію кримінального правопорушення, тому просила визнати її невинуватою та виправдати, оскільки жодних злочинів не вчиняла.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 скориставшись своїм правом визначеним ст. 63 Конституції України відмовилась надавати показання. Однак, з приводу обставин інкримінованого їй діяння, повідомила, що вину у вчиненому не визнає повністю. Щодо обставин справи зазначила, що грошові кошти в сумі десяти тисяч гривень службові особи Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області їй не надавали, та вона їх не отримувала та про їх наявність і походження не знала, і взагалі дізналася про цю подію під час огляду автомобіля від працівників поліції. Крім того, зазначила, що згідно обвинувального акту їй начебто мала бути надана неправомірна вигода за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту та складанні позитивного аудиторського звіту за його результатами, хоча метою відрядження до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області було проведення анонімного анкетування, аналізу збереження державного майна та ефективного використання орендованих приміщень, з`ясування причин не завершення реорганізації, збір іншої інформації, проведення робочої наради з працівниками управління для надання методичної та практичної допомоги з питань реорганізації за новими напрямами діяльності Держаудитслужби. Попри це, ніякий аудиторський звіт в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області не складався, оскільки управління є структурним підрозділом Північного офісу Держаудитслужби без права юридичної особи. Тому, просила визнати її невинуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та виправдати, оскільки висунуте обвинувачення є лише припущенням і не ґрунтується на доказах.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка раніше була головою Держаудитслужби України, суду повідомила, що на підставі наказу та відповідно до плану роботи управлінням внутрішнього аудиту Держаудитслужби у жовтні 2017 року проводився внутрішній аудит у Північному офісі Держаудитслужби України та Управлінні Держаудитслужби у Вінницькій області, яке є його структурним підрозділом. ОСОБА_6 була відряджена до м. Вінниці, де проводилось реформування служби, для надання методичної допомоги. За результатами відрядження мала бути складена довідка про необхідні рекомендації та зміни. Мети кадрових змін під час даного відрядження не було, оскільки управління лише почало працювати і потребувало практичної допомоги. Жодних претензій до роботи управління не було. Про обставини справи їй стало відомо з засобів масової інформації, а згодом деталі повідомив вже слідчий. Також, зазначила, що ОСОБА_6 характеризується лише з позитивної сторони, жодних корупційних ризиків не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка на час подій працювала головним державним аудитором Управління внутрішнього аудиту Держаудитслужби України, суду повідомила, що у жовтні 2017 року вона разом з ОСОБА_6 відповідно до наказу голови Держаудитслужби України у складі групи працівників була залучена до проведення аудиту в Північному офісі Держаудитслужби, до якого входять Управління Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській, Вінницькій, Черкаській та Чернігівській областях. Приїхавши у м. Вінницю вони розміститись в готелі у центрі міста, після чого поїхали до офісу працювати. Вони надавали практичну допомогу співробітникам по проведенню внутрішнього аудиту на державних підприємствах. Під час роботи безпосередньо вона вивчала документи віднесені до її компетенції. Наступного дня, вона перебувала в офісі вивчала документи та анкети, а ОСОБА_6 поїхала оглядати будівлі, склади, які належали управлінню. За результатами відрядження, вони мали лише надати рекомендації щодо подальшої роботи. Під час аудиту порушень, які б вказували чи давали підстави для вжиття заходів дисциплінарного характеру чи недоліків у організації роботи виявлено не було, фактично метою аудиту було надання практичної допомоги. В подальшому, після проведених робіт у м. Вінниці, вони рухались до м. Житомира на автомобілі. Перед виїздом заїхали поїсти в кафе, також, разом з нею були ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та її заступник. Далі вони сіли в автомобіль, де вже знаходилися їхні речі, та проїхавши деякий час були зупинені працівниками поліції. Працівники поліції провели огляд, а потім провели огляд речей, які були у багажному відділенні та з сумки ОСОБА_6 вийняти конверт з грошовими коштами. Крім того, зазначила, що їй нічого не відомо про отримання неправомірної вигоди, а речі з готелю вони не забирали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка на час подій працювала в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області начальником юридичного відділу, суду повідомила, що в жовтня 2017 року не було перевірок Держаудитслужби, жодних офіційних документів з даного приводу не надавалось. Крім того, зазначила, що про збір коштів їй нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка на час подій працювала в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області начальником управління співробітництва з правоохоронними органами, суду повідомила, що 18-19 жовтня 2017 року в управлінні перевірок не було, а лише проводився аудит, за результатами якого надавались рекомендації. Також, зазначила, що ніяких заходів, щодо збирання коштів керівництвом управління не проводилось.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який на час подій працював в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області начальником одного з відділів, суду повідомив, що 18-19 жовтня 2017 року в управлінні перевірок не проводилось, до відділу ніхто не звертався та документи не видавались, а лише було відомо, що проводяться аудити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що йому не було відомо про проведення будь-яких перевірок у 2017 році. Крім того, зазначив, що грошові кошти він нікому не надавав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , яка на час подій працювала в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області у відділі кадрів, суду повідомила, що у 2017 році по напрямку роботи кадрових працівників не було жодних перевірок, щодо інших обставин їй нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 яка на час подій працювала в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області начальником відділу закупівлі, суду повідомила, що в 2017 році в управління приїжджала ОСОБА_21 з метою надання практичної допомоги. Під час її візиту, вони заповнювали анонімні анкети. Також, зазначила, що її робота не перевірялась та про збір коштів їй нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , яка на час подій працювала в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області начальником одного з відділів, суду повідомила, що їй відомо про приїзд в управління осіб з метою надання методичної та практичної допомоги. Про збір коштів вона нічого не чула, жодних претензій до роботи не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що 18-19 жовтня 2017 року про проведення перевірки в управлінні нічого не відомо, до її відділу про надання документів ніхто не звертався. Також, зазначила, що від колег про заходи до перевірки, збір коштів нічого не відомо та особисто вона кошти не здавала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який на період подій перебував на посаді директора Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу, суду повідомив, що в перший числах серпня 2017 року його викликав до себе ОСОБА_4 . Під час розмови ОСОБА_4 запитав у нього чи не може він допомогти коштами та дати йому в борг двадцять тисяч гривень, оскільки йому потрібні кошти для відрядження, нащо він погодився та наступного дня приніс йому на роботу свої особисті кошти. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 надав йому письмову розписку про отримання позики у сумі двадцяти тисяч гривень. В подальшому, в листопаді 2017 року через «Приватбанк» ОСОБА_4 повернув йому грошові кошти в повному розмірі. Також, зазначив, що підстав для надання ОСОБА_4 грошових коштів, як неправомірної вигоди у нього не було, оскільки жодних перевірок не проводилось ні в 2017, ні в 2018 роках, про що він повідомляв працівникам поліції.

Окрім показань свідків, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- довідка від 19.10.2017, відповідно до якої 18 жовтня 2017 року ОСОБА_4 - начальник відділу контролю у галузі освіти, науки, спорту та інформації Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебував у відпустці чи на лікарняному (т.2 а.с. 203);

- наказ №107-о від 23.07.2002, відповідно до якого було прийнято рішення про призначення ОСОБА_4 , за конкурсом, з 23 липня 2002 року на посаду контролера-ревізора підвідділу ревізій і перевірок підприємств і організацій контрольно-ревізійного відділу в м. Вінниці з тримісячним терміном випробування (т.2 а.с. 206);

- положення про відділ контролю у галузі освіти, науки, спорту та інформації Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області №71 від 23.12.2016 (т.2 а.с. 207-215);

- наказ №134-о від 01.11.2011, відповідно до якого було прийнято рішення про призначення з 01 листопада 2011 року ОСОБА_6 виконуючою обов`язки заступника начальника управління-начальника відділу аудиту діяльності підрозділів ДФІ Управління внутрішнього аудиту до погодження її призначення з Міністерством фінансів України, за результатами стажування, в порядку переведення з Фастівської об`єднаної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Київській області (т.2 а.с. 227);

- наказ №433-о від 30.06.2015, відповідно до якого було прийнято рішення про призначення з 30 червня 2015 року ОСОБА_6 на посаду начальника Управління внутрішнього аудиту, за результатами стажування та за погодженням з Міністерством фінансів України, звільнивши її з посади заступника начальника управління-начальника відділу аудиту діяльності підрозділів ДФІ цього управління (т.2 а.с. 228);

- наказ №24-о від 08.04.2016, відповідно до якого було призначено з 08 квітня 2016 року ОСОБА_6 на посаду начальника Управління внутрішнього аудиту (т.2 а.с. 229, 230);

- положення про Управління внутрішнього аудиту Державної аудиторської служби України №38 від 20.02.2017 (т.3 а.с. 1-8);

- положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області №18 від 20.10.2018 (т.3 а.с. 27-33);

- витяг з наказу №35-о від 19.10.2016, відповідно до якого були прийнято рішення про призначення з 20.10.2016 ОСОБА_5 на посаду начальника Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області в порядку переведення з Державної фінансової інспекції у Вінницькій області, за її згодою, за погодженням з Головою Держаудитслужби (т.3 а.с. 35);

- довідка від 19.10.2017, відповідно до якої 18 жовтня 2017 року ОСОБА_5 - начальник Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебувала у відпустці чи на лікарняному (т.2 а.с. 203);

- наказ «Про проведення аудиту» №197 від 20.09.2017, відповідно до якого було прийнято рішення про проведення з 26 вересня по 31 жовтня 2017 року внутрішній аудит відповідності з окремих питань діяльності Північного офісу Держаудитслужби за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2017 року згідно із затвердженою програмою аудиту.

Також, було створено аудиторську групу для проведення аудиту у складі: ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 (т.3 а.с. 44-46);

- наказ «Про відрядження» №93-к від 12.10.2017, відповідно до якого для з`ясування стану роботи управлінь Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій та Житомирській областях за окремими напрямками діяльності в межах проведення внутрішнього аудиту відповідності в Північному офісі Держаудитслужби, відрядити до міст Вінниці та Житомира з 17 по 20 жовтня 2017 року строком на 4 дні: ОСОБА_6 та ОСОБА_13

Фінансовому управлінню забезпечити працівників Держаудитслужби коштами на відрядження (т.3 а.с. 47);

- аудиторський звіт Державної аудиторської служби України №24-22/3 від 07.11.2017 (т.3 а.с. 48-104);

- програма внутрішнього аудиту відповідності з окремих питань діяльність Північного офісу Держаудитслужби від 20.09.2017 (т.3 а.с. 105-107);

- протокол огляду речей від 06.02.2018, відповідно до якого було проведено огляд речового доказу, а саме, конверт всередині якого знаходились розірвані частинки паперу А4 в загальній кількості сто одинадцять частин, на окремих частинках яких з одного боку видно рукописні фрагменти слів та цифр, а з іншого фрагменту друковані таблиці. Рукописні написи на папері за змістом становлять собою чотирнадцять прізвищ з ініціалами напроти кожного з яких зазначені суми по дві тисячі (т.3 а.с. 110-115);

- протокол огляду від 18.10.2017, об`єктом якого був кабінет НОМЕР_12 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, під час якого на робочому столі, який перебував ближче до вікна, біля клавіатури виявлено білий конверт без позначень, при відкритті якого всередині знаходились триста доларів США купюрами по сто доларів США, який було вилучено. Також, в ході огляду було знайдено аркуші А4 із записами, які були вилучено та запаковано у спец. пакети та шматки паперу, які були розірвані і знаходились у сміттєвому кошику (т.3 а.с. 116, 117);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про надання дозволу на проведення слідчої дії - огляду місця події від 19.10.2017, відповідно до якої було надано дозвіл на проведення слідчої дії - огляду місця події, а саме кабінету НОМЕР_12 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться в будівлі по АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 121-124);

- протокол огляду від 19.10.2017, об`єктом якого був кабінет НОМЕР_11 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на шостому поверсі, двері якого відчинила власниця ОСОБА_5 . Так, при огляді було виявлено та вилучено системний блок комп`ютера, який був належним чином упакований (т.3 а.с. 125, 126);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про надання дозволу на проведення слідчої дії - огляду місця події від 19.10.2017, відповідно до якої було надано дозвіл на проведення слідчої дії - огляду місця події, а саме кабінету НОМЕР_11 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться в будівлі по АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 130-132);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про арешт майна від 27.10.2017, відповідно до якої було накладено арешт на майно, яке було вилучено під час оглядів кабінетів НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходяться у будівлі по вул. Хмельницьке шосе (т.3 а.с. 137-140);

- протокол огляду від 18.10.2017, місцем огляду якого був автомобіль марки «Toyota» модель «Avensis», чорного кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який зі слів ОСОБА_4 належить ОСОБА_32 . Відповідно до протоколу, в автомобілі, з правої сторони, на передньому пасажирському сидінні та задньому сидінні, з права, знаходяться дві особи жіночої статі, одна з них, як було встановлено ОСОБА_13 , а інша ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , свої особисті речі, що знаходилися в її жіночій сумочці чорного кольору, надала добровільно шляхом викладення на переднє сидіння водія.

Оглядом речей наданих ОСОБА_6 виявлено: у гаманці бордового кольору грошові кошти в сумі 1200 грн. (2 купюри номіналом 500 гри. з номерами BE 1682895 та ВБ6261582, 2 купюри номіналом 100 грн. з номерами КЗ7767505 та ТБ2969876), які вилучено та опечатано в пакет білого кольору з написом «Пакет № 4 грошові кошти вилучені у гр. ОСОБА_6 під час огляду на загальну суму 1200 грн.». Як повідомила ОСОБА_6 зазначенні кошти є її заробітною платою.

Також у ОСОБА_6 виявлено, мобільний телефон «Samsung», білого кольору, з номерами ІМЕІ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 із сім-картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_4 та мобільного оператора ОСОБА_33 НОМЕР_5 , який вилучено та опечатано в пакет білого кольору з написом «Пакет №5 Мобільний телефон марки Самсунг емейл: НОМЕР_6 та емейл: НОМЕР_7 із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_4 та мобільного опер Лайф НОМЕР_5 , який було вилучено під час обшуку у гр. ОСОБА_6 ».

При відкритті багажного відділення автомобіля виявлено: дорожню сумку кожного кольору з чорними рисами, яка належить ОСОБА_6 , дорожню сумку темного кольору та пакет жовтого кольору, які належать ОСОБА_13 , пакет з документами, як повідомили ОСОБА_6 та ОСОБА_13 це їх спільні робочі документи, вказані речі було вилучено, опечатано у полімерний пакет фіолетового кольору, бірка із написом «Пакет №6», а також два блокноти, що належить ОСОБА_4 , які опечатано у полімерний пакет фіолетового кольору, бірка із написом «Пакет №8»

При огляді зазначених дорожніх сумок у сумці жовтого кольору з чорними рисками, у боковому кармані, яка належить ОСОБА_6 , виявлено у білому конверті грошові кошти у сумі 10 000 грн. (20 купюр номіналом 500 грн. з номерами ЗБ9904624, ВЕ8999710, ФД0008033, ЗГ7338000, ЛА8435216, СЗ3710443, ГТ0213641, ЗБ4315246, ФД2318532, УИ7651392, ЗГ0396569, ЛА3534197, ВХ6877497, ВЖ7857177, СЗ3901046, ЗЗ8632924, МВ2160225, ВЗ9325836, ФД0532142, ФД5788631), зазначений конверт та грошові кошти вилучено та опечатано в конверті білого кольору з написом «Пакет №7 Грошові кошти в сумі десяти тисяч гривень вилучені з дорожньої сумки ОСОБА_34 , яка знаходилася у багажному відділенні автомобіля Тойота авенсіс д.н. НОМЕР_1 ».

ОСОБА_6 повідомила, що це не її кошти, походження їх їй невідоме, зазначена дорожня сумка до 13.30 год. знаходилась в готелі, а потім у багажнику автомобіля до якого сама її не поміщала, поміщав ОСОБА_35 . Крім того, ОСОБА_13 зазначила, що її дорожня сумка з пакетом, також, до 13.30 год. знаходилась в готелі, а потім у багажнику автомобіля до якого вона сама її не поміщала.

Надалі ОСОБА_4 запропоновано видати особисті речі, які знаходяться при ньому, що ним було зроблено.

Особисті речі ОСОБА_4 виклав із гаманця чорного кольору у багажне відділення зазначено вище автомобіля, а також мобільний телефон.

Зокрема оглядом зазначених речей виявлено грошові кошти в сумі 4542 грн. (7 купюр номіналом 500 грн. з номерами АА3802400, ЗГ9947830, ЛА0334313, ЛИ8493514, ЗИ3208401, ЛГ6770352, ЗБ3433012; 4 купюри номіналом 200 грн. з номерами КЙ3234420, ЗЕ1147789, КД6239328, ХЄ4900310; 2 купюри номіналом 100 грн. з номерами СА1383440, ВВ8452369; 1 купюра номіналом 20 грн. з номером СД7640553; 1 купюра номіналом 10 грн. з номером ЄЖ4131587; 2 купюри номіналом 5 грн. СЄ0200083, ПВ4189079; 1 купюра номіналом 2 грн. СЕ3705127), зазначені грошові кошти поміщено до конверту білого кольору та опечатано з написом «Конверт №9».

Крім того, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено чек з ресторану «Затишок» на суму 3725,90 грн., ще три чеки, два талони на бензин по 10 літрів, грошові кошти в сумі 98 грн. (1 купюра номіналом 50 грн. з номером СР8818370, 1 купюра номіналом 20 грн. з номером СЄ9738328, 1 купюра номіналом 10 грн. з номером ПИ2604895, 3 купюри номіналом 5 грн. з номерами УЕ3803768, УЖ9003145, НЖ4128505, 1 купюра номіналом 2 грн. з номером СЕ5029164, 1 купюра номіналом 1 грн. з номером СА0533138), зазначенні речі та грошові кошти поміщено до конверту білого кольору та опечатано з написом «Конверт № 10».

Разом з тим, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон марки IPhone 6 з ІМЕІ НОМЕР_8 , мобільний номер НОМЕР_9 , який поміщено до конверту білого кольору та опечатано з написом «Конверт 11» (т.3 а.с. 141-146);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про надання дозволу на проведену з 18.10.2017 по 19.10.2017 слідчу дію - огляд місця події від 19.10.2017, відповідно до якої було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення огляду транспортного засобу марки «Toyota Аvensis», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яка проводилась на автодорозі М-21, на узбіччі між намеленими пунктами АДРЕСА_5 (т.3 а.с. 147-151);

- клопотання про продовження строку проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 08.06.2017, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_9 , яким він користувався, терміном до чотирьох місяців (т.3 а.с. 161, 162);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 09.06.2017, відповідно до якої було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_9 , яким він користувався, терміном до 08.08.2017 (т.3 а.с. 159, 160);

- доручення на проведення негласних слідчих (розшукових) дії від 21.06.2017, відповідно до якого проведення негласних слідчих (розшукових) дії доручено уповноваженому оперативному підрозділу УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України, за результатами їх проведення необхідно скласти відповідні протоколи, які не пізніше двадцяти чотирьох годин передати прокурору (т.3 а.с. 163, 164);

- протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 31.08.2017, за номером мобільного телефону, яким користується ОСОБА_4 (т.3 а.с. 165-171);

- клопотання про продовження строку проведення негласних слідчих (розшукових) дії від 09.06.2017, відповідно до якого прокурор просив продовжити строк дії негласних слідчих (розшукових) дії, а саме: - аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи шляхом таємного проникнення у них, у тому числі із застосуванням технічних засобів з метою встановлення технічних засобів аудіо-, відео контролю за особою ОСОБА_4 за його робочим місцем у АДРЕСА_4 на строк до чотирьох місяців (т.3 а.с. 172, 173);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 09.06.2017, відповідно до якої надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дії, а саме: - аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 ; - обстеження публічно недоступного місця, а саме: робочого кабінету ОСОБА_4 НОМЕР_12, який розташований у АДРЕСА_4 , шляхом таємного проникнення до нього, у тому числі із застосуванням технічних засобів з метою встановлення технічних засобів аудіо-, відеоконтролю особи, до 08.08.2017 (т.3 а.с. 174, 175);

- протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи та обстеження з використанням технічних засобів публічно недопустимих місць від 31.08.2017 (т.3 а.с. 176-184);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2017, відповідно до якої було надано дозвіл на продовження проведення негласних слідчих (розшукових) дії, стосовно ОСОБА_4 , шляхом: - аудіо-, відеоконтроль особи; - обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи шляхом таємного проникнення в них, у тому числі із застосуванням технічних засобів аудіо-, відеоконтролю особи за її робочим місцем, а саме: робочого кабінету ОСОБА_4 , який розташований у АДРЕСА_4 (т.6 а.с. 34, 35);

- клопотання про дозвіл на продовження строку проведення негласних слідчих (розшукових) дії від 06.10.2017, відповідно до якого прокурор просив продовжити проведення у кримінальному провадженні №0000232 від 08.07.2016 негласних слідчих (розшукових) дії, пов`язаних з обмеженням прав і свобод людини, на строк до шести місяців, тобто до 08.12.2017, а саме: - аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи шляхом таємного проникнення у них, у тому числі із застосуванням технічних засобів з метою встановлення технічних засобів аудіо-, відео контролю за особою ОСОБА_4 за його робочим місцем у АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 190, 191);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 06.10.2017, відповідно до якої надано дозвіл на продовження проведення негласних слідчих (розшукових) дії, а саме: - аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 ; - обстеження публічно недоступного місця, а саме: робочого кабінету ОСОБА_4 НОМЕР_12, який розташований у АДРЕСА_4 , шляхом таємного проникнення до нього, у тому числі із застосуванням технічних засобів з метою встановлення технічних засобів аудіо-, відеоконтролю особи фігуранта, з 08.10.2017 до 07.12.2017 (т.3 а.с. 185-187);

- доручення на проведення негласних слідчих (розшукових) дії від 06.10.2017, відповідно до якого проведення негласних слідчих (розшукових) дії доручено уповноваженому оперативному підрозділу УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України, за результатами їх проведення необхідно скласти відповідні протоколи, які не пізніше двадцяти чотирьох годин передати прокурору (т.3 а.с. 188, 189);

- протокол про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи та обстеження з використанням технічних засобів публічно недопустимих місць від 23.10.2017 (т.3 а.с. 192-207);

- клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.10.2017, відповідно до якого прокурор просив надати дозвіл на проведення у кримінальному провадженні №0000232 від 08.07.2016 негласної слідчої (розшукової) дії, пов`язаної з тимчасовим обмеженням прав і свобод людини, на строк до двох місяців, тобто до 13.12.2017, а саме: обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння, шляхом таємного проникнення в них, у тому числі з використанням технічних засобів з метою виявлення та фіксації слідів вчинення тяжкого злочину, речей і документів, що мають значення для досудового розслідування, виготовлення копій чи зразків зазначених речей, а саме, службового кабінету ОСОБА_4 за АДРЕСА_4 (т.4 а.с. 5, 6);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2017, відповідно до якої надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, стосовно ОСОБА_4 , а саме: негласне обстеження уповноваженими особами публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння, шляхом таємного проникнення в них, у тому числі з використанням технічних засобів з метою виявлення та фіксації слідів вчинення тяжкого злочину, речей і документів, що мають значення для досудового розслідування, виготовлення копій чи зразків зазначених речей, терміном до 13.12.2017 (т.4 а.с. 3, 4);

- доручення на проведення негласних слідчих (розшукових) дії від 13.10.2017, відповідно до якого проведення негласних слідчих (розшукових) дії доручено уповноваженому оперативному підрозділу УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України, за результатами їх проведення необхідно скласти відповідні протоколи, які не пізніше двадцяти чотирьох годин передати прокурору (т.4 а.с. 1, 2);

- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 17.10.2017 (т.4 а.с. 7-71);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.04.2017, відповідно до якої було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_4 , шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж із застосуванням технічних засобів по мобільному телефону № НОМЕР_9 , оператора мобільного зв`язку «Київстар», терміном до 11.06.2017 (т.4 а.с. 72);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 11.04.2017, відповідно до якої надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 ; обстеження уповноваженими особами з використанням технічних засобів публічно недоступних місць, а саме, місця роботи ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , шляхом таємного проникнення в нього, для виявлення та фіксації слідів вчинення тяжкого злочину, речей та документів, що мають значення для досудового розслідування, терміном до 11.06.2017 (т.4 а.с. 73, 74);

- клопотання про дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій від 04.04.2018, відповідно до якого, прокурор просить надати дозвіл щодо використання: протоколу №3382т від 12.10.2017, протоколу №3446т від 23.10.2017, протоколу №3429т від 17.10.2017, протоколу №3430т від 18.10.2017, оптичних носії в кількості трьох штук (т.5 а.с. 75-77);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 05.04.2018, відповідно до якої було задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: протоколу №3382т від 12.10.2017, протоколу №3446т від 23.10.2017, протоколу №3429т від 17.10.2017, протоколу №3430т від 18.10.2017, оптичних носії в кількості трьох штук (т.5 а.с. 78);

- заява начальника управління ВСК БКОЗ у Вінницькій області подана до прокуратури Вінницької області від 02.07.2017, відповідно до якої було зазначено, що до управління ВСК БКОЗ у Вінницькій області неодноразово надходила інформація та усні заяви громадян про те, що службові особи Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, а саме: начальник управління ОСОБА_5 , заступник начальника управління ОСОБА_36 та начальник відділу ОСОБА_4 , систематично вимагають неправомірну вигоду від посадових осіб бюджетних установ та суб`єктів господарювання державного сектору економіки, в тому числі приватних, під час проведення ревізій за законним та ефективним використанням коштів бюджетів (т.4 а.с. 83, 84);

- протокол затримання підозрюваного у вчинені злочину від 19.10.2017, відповідно до якого 19.10.2017 о 03 год. 35 хв. було затримано ОСОБА_4 з підстави, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (т.4 а.с. 109-113);

- протокол затримання підозрюваної у вчинені злочину від 19.10.2017, відповідно до якого 19.10.2017 о 03 год. 35 хв. було затримано ОСОБА_6 з підстави, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (т.4 а.с. 118-121);

- висновок експерта №793 від 29.12.2017, відповідно до якого:

На поверхні білого паперового конверту, вилученого 18.10.2017 при огляді багажного відділення автомобіля марки «Toyota Avensis» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в середині якого було виявлено дорожню сумку жовтого кольору з чорними рисками, яка належить ОСОБА_6 , у внутрішньому боковому кармані виявлені клітини з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні конверту, які є змішаними, належать більше ніж двом особам та є непридатними для подальшої ідентифікації.

На поверхнях грошових коштів у сумі 10 000 грн. (20 купюр номіналом по 500 грн. кожна), вилучених 18.10.2017, при огляді автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в середині якого було виявлено дорожню сумку жовтого кольору з чорними рисками, яка належить ОСОБА_6 у внутрішньому боковому кармані, всередині булого паперового конверту виявлені клітини з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхнях грошових купюр, які є змішаними, належать більше ніж двом особам та є непридатними для подальшої ідентифікації (т.4 а.с. 152-180);

- опис документів щодо планування та погодження проведення ревізії фінансово-господарської діяльності, що передаються до СУ ГУНП у Вінницькій області, при супровідному листі від 11.04.2018 №26-02-02-17/1984 (т.5 а.с. 4-74);

- наказ «Про відрядження» №967-к від 08.08.2017, відповідно до якого ОСОБА_5 , ОСОБА_37 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_38 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 були відряджені для участі в семінарі-тренінгу з 09.08.2017 по 11.08.2017 до м. Ірпінь Київської області терміном на три календарних дні з проживанням (т.6 а.с. 152, 153);

- квитанція від 23.11.2017, відповідно до якої ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_11 . двадцять тисяч гривень (т.6 а.с. 55);

- розписка від 09.08.2017, відповідно до якої ОСОБА_4 одержав в борг від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі двадцяти тисяч гривень, які зобов`язувався повернути до кінця поточного року (т.6 а.с. 161);

- документи про участь у семінарі-тренінгу від 10.08.2017 (т.6 а.с. 156, 157).

Також судом було дослідженого:

- витяг з наказу №56-о від 24.10.2016, №74-о від 27.05.2016 (т.2 а.с. 204, 205);

- наказ №38 від 20.02.2017, №58 від 10.03.2017, №131 від 07.06.2017 (т.2 а.с. 231, 232, т.3 а.с. 9-12);

- доручення на проведення слідчих (розшукових) дій від 06.02.2018 (т.3 а.с. 108);

- клопотання про проведення обшуку від 19.10.2017 (т.3 а.с. 118-120, 127-129, т. 4 а.с. 96-98);

- клопотання про арешт майна від 19.10.2017 (т.3 а.с. 133-136, т.4 а.с. 99-103);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту на майно від 20.10.2017, від 25.10.2017 (т.3 а.с. 152-155, 137, 138);

- витяг з кримінального провадження №0000102 від 21.03.2017, №0000232 від 08.07.2016, №0000453 від 18.10.2017, №0000095 від 12.03.2018 (т.4 а.с. 93, т.6 а.с. 71, 90, 100-102, 107, 110-113);

- постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 30.03.2017, від 19.10.2017, від 02.04.2018 (т.4 а.с. 94, 95, 104, 105, т.5 а.с. 80);

- клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.10.2017, від 26.10.2017 (т.4 а.с. 122-124, 131-133, 139-141);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави від 20.10.2017, від 27.10.2017 (т.4 а.с. 125-129, 134, 135, 142-146);

- повідомлення про звільнення з з ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області у зв`язку з внесенням застави від 23.10.2017 (т.4 а.с. 130, 136);

- постанова про продовження строку досудового розслідування від 14.12.2017 (т.4 а.с. 181-184);

- повідомлення про початок досудового розслідування від 27.03.2018 (т.5 а.с. 79);

- постанова про закриття кримінального провадження від 11.04.2018 (т.5 а.с. 124-126, т.6 а.с. 78-81);

- постанова про створення групи слідчих від 01.08.2016, від 18.10.2017 (т.6 а.с. 74, 75, 93, 94, 98, 99);

- постанова про призначення групи прокурорів від 21.07.2016, від 28.03.2017, від 19.10.2017, від 13.03.2018 (т.6 а.с. 76, 86, 91, 92, 96, 97, 109);

- постанова про внесення змін до складу групи прокурорів від 24.09.2016, від 01.06.2023 (т.6 а.с. 77, 194, 195);

- постанова про внесення змін до складу групи слідчих від 18.10.2017 (т.6 а.с. 87, 88).

Суд зазначає, що ст. 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, згідно роз`яснень, викладених в п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слідує, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (рішення від 18.01.1978 року Ireland v. the United Kingdom, n. 161, Series А, заява № 25), а також неодноразово у рішеннях проти України, зокрема, у справі «Коробов проти України» (рішення від 21.07.2011 року, п. 65, заява № 39598/03), вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, в межах пред`явленого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України, а саме, надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-яких дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, якщо неправомірна вигода надавалась службовій особі, яка займає відповідальне становище, та вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також те, що в діях ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, а саме, одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 12 жовтня 2017 року, знаходячись по АДРЕСА_4 , домовились про надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами.

З цією метою ОСОБА_5 , як безпосередній керівник ОСОБА_4 , надала останньому вказівку зібрати з підлеглих їй працівників Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області грошові кошти для забезпечення харчування, проживання, дозвілля начальника Управління внутрішнього аудиту Держаудитслужби України ОСОБА_6 та надання їй неправомірної вигоди.

Після збирання достатньої суми грошей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою, знаходячись у невстановленому місці на території Вінницької області у період часу з 17 по 18 жовтня 2017 року у невстановлений спосіб передали начальнику управління внутрішнього аудиту Державної аудиторської служби України ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі десяти тисяч гривень за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами, тобто за вчинення чи невчинення будь-яких дій в інтересах службових осіб Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області з використанням наданої ОСОБА_6 влади чи службового становища.

У свою чергу ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона у період часу 17 по 18 жовтня 2017 року умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, із використанням службового становища, у невстановлений спосіб, знаходячись у невстановленому місці на території Вінницької області, одержала від службових осіб Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області грошові кошти в сумі десяти тисяч гривень за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами, тобто за вчинення чи невчинення будь-яких дій в інтересах службових осіб Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області з використанням наданої ОСОБА_10 влади чи службового становища.

Обвинувачені в судовому засіданні відмовились надавати показання, однак у своїх вільних поясненнях своєї вини у вчиненому не визнали, зазначили, що не здійснювали дій у виконанні яких їх звинувачує сторона обвинувачення.

Судом встановлено, що наказом начальника Північного офісу Держаудитслужби від 19.10.2016 №35-о «Про призначення працівників» ОСОБА_5 призначено на посаду начальника Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №868 від 28 жовтня 2015 року «Про утворення Державної аудиторської служби України» є центральним органом виконавчої влади.

Також, наказом начальника Північного офісу Держаудитслужби від 24.10.2016 №56-о «Про переведення працівників» ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу контролю у сфері освіти, науки, спорту та інформації Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області.

Крім того, наказом в.о. голови ДФІ України №433-0 від 30.06.2015 та наказом голови Держаудитслужби України №24-о від 08.04.2016 ОСОБА_6 призначено на посаду начальника управління внутрішнього аудиту Державної аудиторської служби України.

Отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , працюючи на вказаних посадах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» займали посади державної служби категорії «Б».

Наказом Державної аудиторської служби України №197 від 20.09.2017, було прийнято рішення про проведення з 26 вересня по 31 жовтня 2017 року внутрішнього аудиту відповідності з окремих питань діяльності Північного офісу Держаудитслужби за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2017 року згідно із затвердженою програмою аудиту.

На виконання зазначеного наказу Державної аудиторської служби України, було направлено у відрядження до Вінницької та Житомирської областей для з`ясування стану роботи управлінь за окремими напрямками діяльності в межах проведення внутрішнього аудиту відповідності в Північному офісі Держаудитслужби з 17 по 20 жовтня 2017 року строком на чотири дні: ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Дані обставини були підтвердженні показаннями свідка ОСОБА_14 , яка раніше була головою Держаудитслужби України, яка зазначила, що відповідно до плану роботи управлінням внутрішнього аудиту Держаудитслужби у жовтні 2017 року проводився внутрішній аудит у Північному офісі Держаудитслужби України та Управлінні Держаудитслужби у Вінницькій області, яке є його структурним підрозділом, куди була відряджена ОСОБА_6 .

А також, показаннями свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що у жовтні 2017 року вона разом з ОСОБА_6 відповідно до наказу голови Держаудитслужби України у складі групи працівників була залучена до проведення аудиту в Північному офісі Держаудитслужби, до якого входять Управління Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській, Вінницькій, Черкаській та Чернігівській областях.

Метою проведення аудиту була оцінка діяльності в частині дотримання законодавчо-нормативних документів та розпорядчих рішень Держаудитслужби щодо реорганізації територіальних органів Держфінінспекції, кадрового забезпечення, організації бухгалтерського обліку, правильності складання та подання фінансової звітності, здійснення державного фінансового контролю та інших окремих питань (аудит відповідності).

ОСОБА_6 у своїх поясненнях зазначила, що метою відрядження до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області було здійснити анонімне анкетування, проаналізувати збереження державного майна, ефективне використання орендованих приміщень, з`ясувати причини не завершення реорганізації, збір іншої інформації, проведення робочої наради з працівниками управління для надання методичної та практичної допомоги з питань реорганізації за новими напрямами діяльності Держаудитслужби. При цього перевірка роботи управління не здійснювалась та за результатами відрядження ніякий аудиторський звіт в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області не складався.

Дані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, зокрема свідок ОСОБА_14 повідомила, що жодних претензій до роботи управління не було, а за результатами відрядження мала бути складена довідка про необхідні рекомендації та зміни, оскільки управління тільки розпочало роботу після реорганізації.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що під час відрядження у м. Вінниця, вони надавали практичну допомогу співробітникам по проведенню внутрішнього аудиту на державних підприємствах. Під час аудиту порушень, які б вказували чи давали підстави для вжиття заходів дисциплінарного характеру чи недоліків у організації роботи виявлено не було, фактично метою аудиту було надання практичної допомоги. За результатами відрядження, вони мали лише надати рекомендації щодо подальшої роботи.

Крім того, допитані працівники Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області повідомили, що жодних перевірок їх діяльності не проводились, а особи, які прибули до управління лише надавали рекомендації щодо подальшої роботи.

Обвинувачення викладене прокурором не відповідає фактичним обставинам, які мали місце, оскільки в обвинувальному акті вказано, що неправомірна вигода надавалася ОСОБА_6 за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами.

Однак, дані обставини не відповідають дійсності, тому що згідно наказу на підставі якого було прийнято рішення про проведення аудиту з метою з`ясування стану роботи Північного офісу Держаудитслужби, внутрішній аудит не проводився саме в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та окремих звітів за результатами відрядження ОСОБА_6 складати не мала, тому підстав для заохочення останньої з метою подальшого лояльного ставлення не було.

Крім того, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК, полягає у діянні, за яке службова особа одержує неправомірну вигоду, воно повинне бути зумовлене її службовим становищем і безпосередньо пов`язане зі службовими повноваженнями. Відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо службова особа одержала її за виконання чи невиконання будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Згідно обвинувального акту неправомірна вигода надавалась ОСОБА_6 за лояльне ставлення, тобто коректне, благонадійне відношення до кого-небудь або чого-небудь.

Слід звернути увагу, що кримінальна відповідальність за ст. 368 КК України, настає за умови використання службового становища, а не за особистих відносин між особами, однак стороною обвинувачення не вказано, яким саме чином ОСОБА_6 мала використати своє службове становище, а сама лише вказівка на можливе «лояльне ставлення» не утворює об`єктивну сторону інкримінованого кримінального правопорушення.

Що стосується домовленостей між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про необхідність надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Сторона обвинувачення вважає доведеним той факт, що 12 жовтня 2017 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовились про надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди, з цією метою ОСОБА_5 , як безпосередній керівник ОСОБА_4 , надала останньому вказівку зібрати з підлеглих їй працівників Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області грошові кошти для забезпечення харчування, проживання, дозвілля начальника Управління внутрішнього аудиту Держаудитслужби України ОСОБА_6 та надання їй неправомірної вигоди.

У своїх поясненнях ОСОБА_4 повідомив, що не домовлявся з ОСОБА_5 про надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , крім того будь-яких вказівок про збір коштів для надання неправомірної вигоди за лояльне ставлення ОСОБА_6 під час проведення перевірки ОСОБА_5 йому не надавала.

ОСОБА_5 заперечувала обставини викладені в обвинувальному акті, зазначила, що коштів для ОСОБА_6 за лояльне ставлення під час перевірки не збирала, жодних вказівок на вчинення таких дій не давала.

Такі пояснення обвинувачених узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які на час подій працювали начальниками різних відділів в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та повідомили, що ніяких заходів, щодо збирання коштів керівництвом управління не проводилось.

Як доказ вини обвинувачених стороною захисту наданий протокол про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи та обстеження з використанням технічних засобів публічно недоступних місць від 23.10.2017, відповідно до якого 12.10.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбулась розмова, в ході якої вони обговорювали питання приїзду в управління перевіряючих та вирішували куди їх повезти та що показати у м. Вінниця. Також, обговорювали витрати, щодо кількості грошових коштів, які їм потрібно для того, щоб зустріти належним чином перевіряючих. Зокрема, питання стосувались витрат на проведення дозвілля поза межами роботи. Однак, з досліджених судом розмов не було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовилися між собою про надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди за лояльне ставлення, як зазначено стороною обвинувачення в обвинувальному акті.

Тобто, описані в обвинувальному акті події в частині наявності домовленості між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , на думку суду є надуманими, оскільки не відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які були отримані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з яких чітко вбачається, що між обвинуваченими були розмови про організацію дозвілля, купівлю ласощів, але не про надання коштів за лояльне ставлення.

Суд звертає увагу, що висунуте обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, однак з вищезазначеного слідує, що стороною обвинувачення в ході досудового розслідування не було встановлено та в ходу судового розгляду не було доведено наявність домовленості між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , а також те, що відбувався збір коштів з працівників управління для надання неправомірної вигоди за лояльне ставлення, а тому вказані обставини є нічим іншим як припущенням на підтвердження версії обвинувачення, яке суд не може взяти до уваги при обґрунтуванні доведеності вини, оскільки вони були повністю спростовані в ході розгляду кримінального провадження.

Крім того, стороною обвинувачення не конкретизовано мету з якою обвинувачені вчиняли кримінальне правопорушення, а лише зазначено, що «за лояльне ставлення при проведенні внутрішнього аудиту в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та складанні позитивного, для службових осіб вказаного управління, аудиторського звіту за його результатами» без будь якої конкретизації цілей та бажаного конкретного результату, за який ОСОБА_5 та ОСОБА_4 нібито надали неправомірну вигоду ОСОБА_6 , в той час як в судовому засіданні з показань свідків та з досліджених письмових доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_6 не проводила жодних перевірок роботи Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, а метою її відрядження до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області було здійснення анонімного анкетування, аналіз збереження державного майна, ефективне використання орендованих приміщень, з`ясування причин не завершення реорганізації, збір іншої інформації, проведення робочої наради з працівниками управління для надання методичної та практичної допомоги з питань реорганізації за новими напрямами діяльності Держаудитслужби.

Однак, стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу на спростування в цій частині показань свідків та відомостей, які містяться в наданих письмових доказах.

Крім того, звернення сторони обвинувачення до суду з вимогою критично поставитись до показань наданих свідками, є необґрунтованим, оскільки допитані в судовому засіданні свідки надали показання, які узгоджуються між собою та з відповідними письмовими доказами, які дослідженні судом.

Що стосується обставин за яких було начебто передано грошові кошти у формі неправомірної вигоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення у невстановленому місці на території Вінницької області у період часу з 17 по 18 жовтня 2017 року у невстановлений спосіб відбулась передача грошових коштів в розмірі десяти тисяч гривень.

Однак, вже вкотре суд наголошує на тому, що стороною обвинувачення під час досудового розслідування не було встановлено, в повному обсязі всі обставини вчинення інкримінованих діянь, крім того, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутня інформація, яким чином грошові кошти, які були начебто передані ОСОБА_6 , як неправомірна вигода за лояльне ставлення, з`явились у її сумці, зважаючи на те, що вона заперечує факт їх отримання.

З приводу належності та допустимості наданих стороною обвинувачення доказів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Як докази, які підтверджують пред`явлене обвинувачення, суду надано зокрема, протокол огляду від 18.10.2017, об`єктом якого був кабінет НОМЕР_12 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 116, 117), протокол огляду від 19.10.2017, об`єктом якого був кабінет НОМЕР_11 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на шостому поверсі (т.3 а.с. 125, 126) та протокол огляду від 18.10.2017, місцем огляду якого був автомобіль марки «Toyota» модель «Avensis» (т. 3 а.с. 141-146).

Після проведення вказаних слідчих дій слідчий за погодженням з прокурором звертався до суду з клопотанням про проведення обшуку від 19.10.2017 (т.3 а.с. 118-120, 127-129, т. 4 а.с. 96-98).

Однак, як вбачається з ухвал слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2017, судом не було задоволено клопотання про обшук, а було надано дозвіл на проведення слідчої дії - огляду місця події, зокрема:

- кабінету НОМЕР_12 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться в будівлі по АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 121-124);

- кабінету НОМЕР_11 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, що знаходиться в будівлі по АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 130-132);

- транспортного засобу марки «Toyota Аvensis», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яка проводилась на автодорозі М-21, на узбіччі між намеленими пунктами АДРЕСА_5 (т.3 а.с. 147-151).

Суд звертає увагу, що слідчий за погодженням з прокурором звертався до суду саме з клопотаннями про надання дозволу на проведення обшуку, однак судом були задоволені клопотання про надання дозволу на проведення слідчої дії - огляду місця події.

Так, у ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного мирно володіти своїм майном.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на повагу до приватного та сімейного життя, що включає гарантії недоторканості житла.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом, що також гарантовано ч. 1 ст. 30 Конституції України.

За ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно зі ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Разом із тим зі змісту ст. 237 КПК України вбачається, що огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Виходячи з системного тлумачення норм кримінального процесуального закону, підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Якщо проведений огляд підпадає під визначення «невідкладного випадку» у значенні ч. 3 ст. 233 КПК, звернення до слідчого судді постфактум відповідно до вимог цього положення було обов`язковим. За відсутності ухвали слідчого судді, отриманої в порядку, передбаченому цим же положенням, результати такого огляду не можуть бути визнані допустимими доказами.

Оскільки, першочергово під час досудового розслідування було проведено огляди, за результатами, яких були вилучені предмети, які мати відношення до інкримінованих обвинуваченим діянь, після проведення яких слідчий за погодженням з прокурором вірно звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку, однак воно судом не було задоволено, а надано дозвіл на проведення слідчої дії - огляду місця події , що є порушенням вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, тому встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

Зважаючи на викладені норми процесуального закону, суд вважає, що надані стороною обвинувачення протоколи огляду від 18.10.2017, від 19.10.2017, а також, похідні від них документи, є недопустимими доказами, а тому не можуть підтверджувати наявність в діях обвинувачених складу інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість доказів отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України, негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 252 КПК України, фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.

Положеннями ст. 248 КПК України врегульовано питання надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії слідчим суддею. Вона містить вимоги як до клопотання, так і до ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення таких слідчих дій.

Крім цього, у ній визначено орієнтири для слідчого судді у вигляді того, що суб`єкт ініціювання НСРД повинен довести: 1) вчинене кримінальне правопорушення відповідної тяжкості; 2) під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії можуть бути отримані докази, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення або встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Конструкція ст. 249 КПК України, яка регулює питання продовження проведення негласної слідчої (розшукової) дії, відсилає нас саме до статті 248 КПК України для з`ясування того, як повинен ініціювати таке питання уповноважений суб`єкт, а також що повинен з`ясувати слідчий суддя. Додатково, вона містить вимогу, що крім відомостей, зазначених у статті 248 цього Кодексу, слідчий, прокурор повинен надати додаткові відомості, які дають підстави для продовження негласної слідчої (розшукової) дії.

Стороною обвинувачення було надано ряд клопотань про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відповідні ухвали Апеляційного суду Вінницької області, згідно яких подані клопотання були задоволенні, крім того відомості, які були отриманні за результати їх проведення, як і документи, які були підставою для проведення, були належним чином розсекречені у визначені строки та відкритті сторонам, тому проведення негласних слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування відбулось відповідно до вимог закону, отже підстави для визнання їх неналежними чи недопустимим доказами відсутні.

Зважаючи на вищезазначене, суд визнає допустимими докази отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій в ході досудового розслідування кримінальних проваджень.

Стаття 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення такого кримінального правопорушення як пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі.

З об`єктивної сторони ч. 1 ст. 369 КК України характеризується вчиненням таких діянь стосовно неправомірної вигоди: 1) пропозиція неправомірної вигоди; 2) її обіцянка; 3) її надання.

Одержувачем чи потенційним одержувачем неправомірної вигоди є службова особа, відповідно до ч. ч. 1, 2 примітки до ст. 364 КК України.

Під «наданням» розуміють передачу особисто або через посередника службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення нею в інтересах того, хто надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої службовій особі влади чи службового становища.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК, полягає в прийнятті пропозиції, обіцянки або одержанні службовою особою неправомірної вигоди,а так само проханні надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Діяння, за яке службова особа одержує неправомірну вигоду, повинне бути зумовлене її службовим становищем і безпосередньо пов`язане зі службовими повноваженнями.

Відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо службова особа одержала її за виконання чи невиконання будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Використанням службовою особою свого службового становища є вчинення як дій, які безпосередньо входять до кола її повноважень так й такі, які вона хоча й не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Не може кваліфікуватися за ст. 368 КК одержання службовою особою незаконної винагороди за виконання таких дій, при вчиненні яких вона використовує не службове становище, а, наприклад, дружні, родинні, особисті відносини та зв`язки з іншими, у тому числі й службовими особами. Поза використанням свого службового становища особа діє як приватна.

Суд погоджується з позицією, висловленою в п. п. 21-26 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № справі № 688/788/15-к, відповідно до якої при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Під час судового розгляду даної справи версію сторони захисту, не було спростовано фактами, встановленими на підставі наданих стороною обвинувачення доказів, та версія сторони обвинувачення не є єдиною версією, а тому суд приходить до переконання, що в кримінальному провадженні відсутні достатні підстави для визнання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 винними за пред`явленим їм обвинуваченням.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі і винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, форми вини, мотиву і мети вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За змістом ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу, відповідно до вимог ч. 2 якої жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, взаємозв`язку та переконливості, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов висновку, що обвинувачення стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є недоведеним, так як воно не обґрунтовано достатніми, належними, допустимими та достовірними доказами, які б підтверджували їх винуватість поза розумним сумнівом.

На підставі викладеного, з урахуванням доказів, наданих суду стороною обвинувачення та стороною захисту, що досліджені та перевірені в судовому засіданні в повному обсязі, суд дійшов переконання про:

- недоведеність наявності в діях ОСОБА_4 складу інкримінованого кримінального правопорушення, а тому його слід визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та виправдати, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України;

- недоведеність наявності в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого кримінального правопорушення, а тому її слід визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні та виправдати, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України;

- недоведеність наявності в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого кримінального правопорушення, а тому її слід визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні та виправдати, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд зазначає наступне.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 також, обвинувачується в тому, що він 10 серпня 2017 року ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, знаходячись в приміщенні свого робочого кабінету по АДРЕСА_4 , отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі двадцяти тисяч гривень за вчинення або невчинення будь-які дії в інтересах директора Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу ОСОБА_11 з використанням наданої ОСОБА_4 влади чи службового становища при призначенні чи проведенні в майбутньому перевірок фінансово-господарської діяльності цього закладу освіти.

Надаючи пояснення в судовому засіданні ОСОБА_4 заперечував факт отримання від ОСОБА_11 саме неправомірної вигоди, вказуючи, що грошові кошти отримав, як позику, яку в подальшому повернув.

Твердження обвинуваченого підтвердив ОСОБА_11 , який повідомив, що ОСОБА_4 звернувся до нього з проханням допомогти та надати у позику двадцять тисяч гривень, які були йому необхідні для оплати відрядження. Він зазначив, що погодився допомогти та передав ОСОБА_4 . двадцять тисяч гривень, про отримання яких останній написав відповідну розписку та в подальшому повернув наданні ним кошти у повному розмірі.

Як доказ, який підтверджує вину ОСОБА_4 по даному епізоду стороною обвинувачення надано протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи та обстеження з використанням технічних засобів публічно недопустимих місць від 31.08.2017.

Судом вже було вище зазначено, що негласні слідчі (розшукові) дії під час досудового розслідування було проведено відповідно до вимог КПК України.

Так, з протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи та обстеження з використанням технічних засобів публічно недопустимих місць від 31.08.2017, вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 08.08.2017 відбулась розмова у кабінеті ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , під час якої ОСОБА_4 звертається до ОСОБА_11 з проханням про допомогу, наголошуючи, що його відповідь не змінить відносини між ними, нащо ОСОБА_11 запитав, яка цифра його влаштує, а ОСОБА_4 відповів, що двадцять тисяч було б добре, ОСОБА_11 повідомив, що в нього вийде надати наступного дня та вони домовились про зустріч зранку наступного дня, після чого разом вийшли з кабінету. (т.3 а.с. 183)

Зафіксована розмова лише підтверджує факт домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 про надання останнім грошових коштів у сумі двадцяти тисяч гривень, однак не підтверджує те, що вони надаються у формі неправомірної вигоди в розумінні ст. 368 КК України.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК, полягає в прийнятті пропозиції, обіцянки або одержанні службовою особою неправомірної вигоди,а так само проханні надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Діяння, за яке службова особа одержує неправомірну вигоду, повинне бути зумовлене її службовим становищем і безпосередньо пов`язане зі службовими повноваженнями.

Відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо службова особа одержала її за виконання чи невиконання будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Використанням службовою особою свого службового становища є вчинення як дій, які безпосередньо входять до кола її повноважень так й такі, які вона хоча й не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Не може кваліфікуватися за ст. 368 КК одержання службовою особою незаконної винагороди за виконання таких дій, при вчиненні яких вона використовує не службове становище, а, наприклад, дружні, родинні, особисті відносини та зв`язки з іншими, у тому числі й службовими особами. Поза використанням свого службового становища особа діє як приватна.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а також проханні надати таку вигоду для себе за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище. (т.1 а.с. 6)

Однак, дані обставини не були доведені стороною обвинувачення та повністю спростовані в ході судового розгляду, оскільки не було підтверджено, мотивів надання ОСОБА_11 грошових коштів ОСОБА_4 , саме як неправомірної вигоди. Не встановлено за що саме ОСОБА_11 надав грошові кошти та що натомість мав вчинити ОСОБА_4 , що є обов`язковими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України.

Натомість, надаючи пояснення ОСОБА_11 наголошував на тому, що підстав для надання ОСОБА_4 грошових коштів, як неправомірної вигоди у нього не було, оскільки жодних перевірок не проводилось ні в 2017, ні в 2018 роках.

Крім того, з інформації отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_11 про те, що ненадання ним грошових коштів жодним чином не відобразиться на відношеннях між ними.

Показання ОСОБА_4 та ОСОБА_11 узгоджуються між собою, а також підтверджуються доказами наданими стороною захисту.

Зокрема, судом було досліджено розписку від 09.08.2017, відповідно до якої ОСОБА_4 одержав в борг від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі двадцяти тисяч гривень, які зобов`язувався повернути до кінця поточного року.

Також, в матеріалах кримінального провадження наявна квитанція від 23.11.2017, відповідно до якої ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_11 . двадцять тисяч гривень, та повернув таким чином, раніше отриману позику у визначені строки.

Крім того, на переконання суду є доречними доводи сторони захисту, щодо невірно визначеної дати отримання грошових коштів ОСОБА_4 від ОСОБА_11 .

Так, згідно обвинувального акту передача грошових коштів відбулась 10 серпня 2017 року, однак дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Зокрема, відповідно до матеріалів отриманих в ході негласних слідчих (розшукових) дій, розмова між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 мала місце 08.08.2017 під час якої вони домовились про передачу грошових коштів вранці наступного дня, тобто 09.08.2017.

Доказом того, що передача коштів мала місце саме 09.08.2017, крім протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи та обстеження з використанням технічних засобів публічно недопустимих місць від 31.08.2017, також, є розписка про їх отримання.

Крім того, відповідно до наказу «Про відрядження» №967-к від 08.08.2017, ОСОБА_4 10.08.2017 перебував у відрядженні, в м. Ірпінь, Київської області, де брав участь в семінарі-тренінгу (т.6 а.с. 152, 153), що підтверджується, також, витягом із сайту Держаудитслужби України (т.6 а.с. 156, 157), а тому отримання ним грошових коштів від ОСОБА_11 , саме, 10.08.2017 не відповідає дійсності.

Згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, є подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Однак, вимоги вказаних статей були проігноровані стороною обвинувачення, та за наявності всіх доказів, які вказують на передачу грошових коштів 09.08.2017, пред`явлене обвинувачення змінене не було.

З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, ці повноваження відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора, як сторони обвинувачення.

Положеннями ст. 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, взаємозв`язку та переконливості, перевіривши та оцінивши усі доводи сторін судового провадження, дійшов висновку, що обвинувачення стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України не доведено, оскільки воно не обґрунтовано достатніми, належними, допустимими та достовірними доказами, які б підтверджували його винуватість поза розумним сумнівом.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд дійшов переконання про недоведеність наявності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, по даному епізоду, а тому його слід визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та виправдати, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати в кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення судових експертиз, слід віднести на рахунок держави, у зв`язку із виправданням обвинувачених.

Арешт накладений в рамка кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 62, 30, 129 Конституції України, ст.ст. 368, 369 КК України, ст.ст. 7-9, 13, 17, 22, 84-87, 91-93, 124, 174, 233, 234, 237, 246, 248, 249, 252, 284, 337, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 08.07.2016 та виправдати.

ОСОБА_5 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 08.07.2016 та виправдати.

ОСОБА_6 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 08.07.2016 та виправдати.

Арешт накладений ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області №127/22503/17 від 20.10.2017, №127/22499/17 від 25.10.2017, після набуття вироком законної сили - скасувати.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні №0000232 від 08.07.2016 - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1