Справа № 463/7485/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/213/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року про накладення арешту на майно,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000696 від 18.08.2023 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України

Накладено арешт на частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка на праві спільної часткової власності належить підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Виконання ухвали покладено на заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 344351564 від 28.08.2023 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власті належить ОСОБА_6 , розмір частки , відтак з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, клопотання про накладення арешту на майно є обґрунтоване та підлягає до задоволення.

На вказану ухвалу представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року про накладення арешту на майно, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року про арешт наступного майна: на частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка на праві спільної часткової власності належить підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), та зняти обмеження щодо права на відчуження та розпорядження. Ухвалити нове рішення яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року є незаконною та необґрунтованою, відтак підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зауважує, що ОСОБА_6 не є одноосібним власником майна на яке було накладено арешт, також власником такого майна у відповідних розмірах є двоє інших співвласників, яке у всіх них перебуває у спільній сумісній власності. Таке не було враховано слідчим суддею, при постановленні оскаржуваного рішення, а відтак і впливає на порушення прав та інтересів третіх осіб, щодо цього майна.

Зазначає, що майно на яке накладено арешт не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, завдана чи не завдана шкода внаслідок кримінального правопорушення може бути встановлена тільки на підставі вироку суду.

Стверджує, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні повідомлено тільки про підозру, а тому вона вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а відтак немає підстав вважати, що була завдана будь яка шкода, поки така не встановлена обвинувальним вироком суду.

Вказує про те, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не виконано вимог частини другої статті 173 КПК України, зокрема судом не встановлено правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3,4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Щодо строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року про накладення арешту на майно зазначає, що власника майна та його захисника жодним чином не було повідомлено про дату судового засідання, копії ухвали суду першої інстанції останнім не надсилалися, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.

У поданих доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_6 не відноситься до жодних осіб, що визначені у зазначеній нормі КПК України, а відтак дана справа з огляду на висновки ВП ВС та норми КПК України не підслідна Державному бюро розслідувань, а відтак і винесена у ній підозра щодо ОСОБА_6 як працівника правоохоронного органу є необґрунтованою.

Наголошує, що наказ ДФС України № 77-ф від 30.07.2018 з його додатками 1 і 2 ОСОБА_6 як вказано слідчим у підозрі, не готувала, оскільки з 16.07.2018 по 29.07.2018 перебувала у відпустці та за межами України, що підтверджується, відмітками у її закордонному паспорті від 21.04.2017 FG 146035 на сторінках 8 і 12.

Зауважує, що твердження прокурора, слідства та осіб які були допитані в якості свідків про те, що ОСОБА_6 сама виготовила додатки, а потім доручила виготовити наказ є необґрунтованими, незаконними та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях свідків, слідства та прокурора, оскільки первинно проект наказу виготовлявся не нею і датою його виготовлення є 23.07.2018, станом на яку ОСОБА_6 була відпустці та перебувала за межами України, а тому ОСОБА_6 його готувати не могла та куди більше і не надавала жодних доручень щодо його виготовлення працівникам Департаменту фінансування, бухгалтерського обліку та звітності.

Звертає увагу на те, що зазначений лист Міністерства фінансів України був надісланий до ДФС України 19.07.2018 про, що свідчить дата на ньому, а уже 23.07.20018 тобто в межах декількох робочих днів, на підставі нього був підготовлений проект наказу ДФС України № 77-ф. Що стосується ОСОБА_6 то у період з 16 по 29 липня 2018 року, вона перебувала у відпустці, а відтак не могла, надавати будь кому із працівників департаменту фінансування, бухгалтерського обліку та звітності доручень щодо виконання листа Мінфіну № 16000-10-10/19191 від 19.07.2018 та з цього приводу розроблення згаданого наказу № 77-ф.

Заслухавши доповідача, виступ адвоката ОСОБА_7 , пояснення власника майна ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_8 , який заперечуючи щодо задоволення поданої апеляційної скарги пояснив, що підставою для звернення в Личаківський районний суд м. Львова є лист Верховного Суду України, також зазначив, що досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 367 КК України завершено складанням обвинувального акту, який 09.02.2024 скеровано до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті, дослідивши матеріали клопотання і доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску адвокатом ОСОБА_7 , строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею не перевірено місце здійснення досудового розслідування, належним чином не мотивовано, чи клопотання прокурора подане з дотриманням правил територіальної підсудності, враховуючи, що всі слідчі дії проводились в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000696 від 18.08.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

18.08.2023 відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000696, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та розпочато розслідування.

20 липня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

18 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 20.07.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останньою, вказаного кримінального правопорушення.

28 серпня 2023 року заступник начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було задоволено слідчим суддею.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя покликається на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 344351564 від 28.08.2023 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 , розмір частки , відтак з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, клопотання про накладення арешту на майно є обґрунтоване та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Дотримання правил підсудності є гарантією права на справедливий суд, тобто на суд, встановлений законом.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, всі слідчі дії проводилися у місті Києві, окрім цього орган досудового розслідування перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР знаходиться в м. Києві, що ставить під сумнів необхідність подачі клопотання про арешт майна до Личаківського районного суду м. Львова.

При цьому, як слідує з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно, таке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Проте, до матеріалів клопотання не долучено документів, які би підтверджували, що місцем здійснення досудового розслідування визначено в межах Личаківського районного суду м. Львова.

Таким чином, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не проаналізував та не надав оцінки територіальній підсудності даного клопотання.

Дані недоліки та неповнота є суттєвими, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею були допущені істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню на підставі вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 409, п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України з постановленням нової ухвали, якою клопотання необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

поновити представнику власника майна ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року про накладення арешту на майно.

Апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року про накладення арешту на майно - скасувати.

Клопотання заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - повернути прокурору для усунення недоліків відповідно до вимог ст. 171 КПК України, встановивши строк сімдесят дві години з моменту отримання клопотання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4