№ 536/1002/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: - ОСОБА_4 ,

захисника: - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду в режимі відеоконференції, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про призначення комплексної судово-медичної, трасологічної та автотехнічної експертизи,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обґрунтовано зокрема тим, що в ході судових засідань було допитано: ОСОБА_4 , як обвинуваченого свідка, що перебував в його автомобілі, інших свідків, які дали свідчення щодо погодних умов на місці пригоди, понятих, що були присутні під час огляду місця пригоди та під час проведення слідчих експериментів, досліджені матеріали провадження.

В кримінальному провадженні проведено кілька судово-медичних, трасологічних та автотехнівчних експертиз, допитано судово-медичного експерта ОСОБА_7 , експертів-автотехніків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Та ОСОБА_10 .

Відповідно до висновків комплексної судово-медичної та трасологічної експертизи № 1/15 від 26.02.2018 року, розяснених в судовому засідання судово-медичним експертом ОСОБА_7 , комісією експертів не встановлено в якому напрямку відносно напрямку руху автомобіля рухався пішохід, лише встановлювалося як він був обернений відносно травмуючого об`єкту в момент первинного контакту, при цьому такі дані були отримані при проведенні натурного моделювання, під час якого приймав участь в якості експерта-трасолога експерт ОСОБА_8 .

Перед експертами (судово-медичним ОСОБА_7 та трасологом ОСОБА_8 ), зокрема було поставлено питання № 3:

Чи перебувала в момент первинного контакту ОСОБА_11 в статиці чи в динаміці, якщо так, то яким був її напрямок руху (ззаду наперед, справа наліво, тощо) ?

Відповідаючи на це питання експерти вказали у висновках:

Встановити чи перебувала потерпіла ОСОБА_11 на момент контакту в статиці чи в динаміці експертним шляхом неможливо з мотивів, вказаних в дослідницькій частині експертизи.

При цьому в дослідницькій частині висновку на а.в.14 передостанній абзац, є роз`яснення, чому експерти не можуть визначити рухалася пішохід чи стояла.

Жодного роз`яснення чому експерти не можуть визначити напрямок її руху немає, тобто ця частина питання не згадується. Однак, за підсумками висновку, таке питання не було вирішено -саме в частині напрямку руху перед наїздом (контактуванням).

Питання № 3 даного висновку сформульовано таким чином, що комісія експертів не могла відповісти на нього (питання, на яке неможливо отримати відповідь), оскільки мова в ньому йде про стадію зближення автомобіля і пішохода, експерти не можуть визначати напрямок руху пішохода на стадії зближення, лише розташування пішохода в момент первинного контакту. Напрямок руху пішохода та його розташування відносно автомобіля в момент первинного контакту не є тотожними поняттями, що підтвердив експерт ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні.

Експертом ОСОБА_8 було проведено дві комплексних трасологічних та автотехнічних експертиз, а саме № 938/939 від 25.06.2018 року та 256/257 від 15.06.2021 року.

Слід звернути увагу, що у висновку комплексної трасологічної та автотехнічної експертизи № 938/939 від 25.06.2018 року, при вирішенні питання про технічну спроможність свідчень ОСОБА_4 саме в частині напрямку його руху, на а.в. 8 (абзац відразу під мал.1), експерт ОСОБА_8 зазначив, що оскільки ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту 21.03.2018 року не вказав механізм контактування пішохода та автомобіля, що позбавляє експерта можливості провести порівняльне дослідження по іншим даним, отриманим в ході слідчого експерименту та перевірити їх на технічну спроможність.

При проведенні комплексної трасологічної та автотехнічної експертизи 256/257 від 15.06.2021 року, коли вихідні дані не змінювалися, експерт дає абсолютно іншу відповідь. На а.в.12 (останній абзац) експерт ОСОБА_8 зазначає, що ...при такому напрямку руху пішохід в момент наїзду повинна була розташовуватися задньою правою частиною тіла до травмуючого обєкту....

Однак таке питання комплексною судово-медичною та трасологічною експертизами не вирішувалися взагалі, а є припущенням експерта, який, до-речі, не має спеціальних знань в галузі судово-медичних досліджень, які би могли йому дозволити співставити тілесні ушкодження з ушкодженнями на транспортному засобі. Роблячи такий висновок він виходить за межі своїх повноважень.

Тобто, він сам, як учасник комплексної судово-медичної та трасологічної експертизи № 1/15 від 26.02.2018 року та комплексної трасологічної та автотехнічної експертизи № 938/939 від 25.06.2018 року чітко визначали, що не можуть визначити напрямок руху пішохода.

Об`єм матеріалів справи до проведення комплексної трасологічної та автотехнічної експертизи 256/257 від 15.06.2021 року не змінився, в усякому випадку експерт цього не згадує і не наводить додаткових матеріалів, але свої висновки змінює, при цьому не роз`яснюючи причину цього, але виходячи за межі своїх повноважень.

Більше того, оскільки ОСОБА_4 вказує, що пішохід рухалася зправа наліво по ходу руху автомобіля, відповідно до автомобіля вона могла бути обернута лівою задньо-боковою частиною. Експерт стверджує, що вона була обернута правою задньо- боковою поверхнею тіла, що характерно для руху з боку смуги зустрічного руху (зліва направо по ходу руху автомобіля), хоча таких свідчень взагалі ніхто не давав.

Крім цього експерт самостійно обрав вихідні дані для проведення експертизи, а саме, про те, що лінія руху пішохода (траєкторія) була під кутом 45-50 градусів до краю проїзної частини. Такого в матеріалах слідчого експерименту немає, в даному випадку ОСОБА_4 описував характер руху пішохода, це розташування тіла пішохода під час його руху відносно лінії руху автомобіля (повздовжньої вісі), мова не не йшла ні про розташування тіла в момент контакту, ні про траєкторію руху пішохода (лінію руху).

В протоколі слідчого експерименту зазначено, що слідчий виміряв відстань від передньої частини автомобіля до місця, "... де перестає бути видимий статист..." (мовою оригіналу), що становить 33,7 метра. В тому ж протоколі зазначається, що видимість статиста - пішохода (де перестає бути сидимим статист) становить 33,7 метра і в тому ж протоколі зазначається видимість пішохода (тобто того самого статиста), становить 62 метра.

Тобто є два різних значення, при цьому, оскільки на момент ДТП узбіччя було засніжене (білого кольору), пішохід був одягнутий в одяг темного кольору, асфальтобетонне покриття було мокрим (слизьким) темного кольору. То видимість елементів дороги була саме 62 метра, оскільки внаслідок контрасту чорне на білому фоні видно краще, ніж темне на темному фоні.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП, стан дорожнього покриття: чисте вологе, край засніжений. Відповідно до довідки Гідрометеоцентру до 17.15 в день ДТП спостерігалися явища ожеледиці. У вихідних даних судом задано стан дорожнього покриття: ліва сторона слабка ожеледиця, права сніжний накат.

При дослідженні експерт ОСОБА_8 бере не об`єктивно встановлені дані щодо стану дорожнього покриття, а сам обирає дані, які судом не зазначені в ухвалі про призначення експертизи, що категорично суперечить вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та ЗУ Про судову експертизу, оскільки експертам заборонено самостійно вибирати вихідні дані, в тому числі, якщо вони викладені неоднозначно.

Тобто суд задає в якості вихідних даних, що покриття дороги було неоднорідне сніжний накат та слабка ожеледиця, а самостійно обирає , що дорожнє покриття було мокрим, всупереч вихідним даним ухвали суду.

Більше того, в даному випадку експерт аналізує виключено докази, які були отримані під час досудового слідства, а навіть якщо і під час судового слідства, то не судом безпосередньо, а слідчим, що виконує доручення суду.

Більше того, під час допиту в судовому засіданні, експерт ОСОБА_8 вказав, що він взагалі не вивчав жодного доказу, що були отримані судом безпосередньо, тобто під час допиту ОСОБА_4 в судовому засіданні, де останній дав детальні свідчення, навіть продемонстрував суду

Відповідно до вихідних даних, заданих судом і в свідченнях свідка Тур та обвинуваченого ОСОБА_4 швидкість руху автомобіля становить 60-75 км/год, при цьому експерт при проведенні дослідження бере швидкість руху 60-65 км/год, оскільки в разі, якщо він візьме всі дані, надані судом, то був би змушений написати, що в одному з варіантів ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути наїзду, дивись таблицю на стор.10 висновку № 187 від 19.04.2017 року.

Експерт чомусь не приймає до уваги свідчення свідка Тур про те, що на проїзній частині потерпілої до моменту наїзду не було (стор.10 висновку № 938/939 від 25.06.2018 року 2-3 рядок).

Сумівним є твердження експерта про те, що якщо немає на схемі до протоколу огляду місця ДТП слідів пішохода, то вона не йшла по узбіччю (абзац після Рис.1 висновку № 938/939 від 25.06.2018 року) Однак, на первинній схемі автомобіль знаходиться правим переднім колесом на засніженому узбіччі, при цьому не відображений слід автомобіля, він повинен там бути. Щодо вимірів, на якій відстані від найперших слідів відбувся наїзд, де місце наїзду зі слів водія зі схеми визначити неможливо.

Таким чином, експерт ОСОБА_8 при проведенні експертизи № 938/939 від 25.06.2018 року неодноразово порушує вимог п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, відповідно до якого експерту забороняється: самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 неодноразово вказував, що не має права брати до уваги свідчення, які є неспроможними з технічної точки зору.

Неспроможними є свідчення, які не відповідають, зокрема даним первинного огляду місця пригоди (в даному випадку мова йде про свідчення свідка Тур). Однак, провівши дослідження за варіантом свідчень свідка Тур, він не тільки порушив вимоги п.2.3.Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, але й ввів суд в оману, оскільки знав, що свідчення свідка Тур також не спроможні з технічної точки зору.

Так, відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи № 259 від 26.05.2017 року експертом визначено місце наїзду на пішохода ОСОБА_11 , яке знаходиться перед початком осипу пластикових уламків (позначка № 1) в схемі до протоколу огляду місця ДТП.

Відповідно до протоколу первинного огляду місця ДТП від 21.01.2017 року, початок осипу знаходиться на відстані 8,0 метра від стовпчика шлагбаума, що обмежує вїзд на польову дорогу. Свідок Тур вказує, що місце наїзду знаходилося на відстані 27.0 метрів від вказаного стовпчика, що не відповідає протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. І вказує, що свідчення свідка Тур є технічно неспроможними.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 , повідомив, що дійсно, свідчення свідка Тур, дані ним під час слідчого експерименту, зокрема в частині розташування місця наїзду, є технічно неспроможними, і він не використовував їх під час своїх досліджень. слід наголосити, що експерт ОСОБА_8 при проведенні свого дослідження взагалі не використовував відомості (дані), що були отримані судом безпосередньо під час допиту обвинуваченого та свідків. тобто абсолютно не зважав на ту роботу, яку провів суд під час судового слідства і на ті докази, що були отримані, надаючи перевагу виключно документам, як склав слідчий (мова йде про документи, що стосуються безпосередньо обставин ДТП).

При цьому в протоколі слідчого експерименту зі свідком Тур (до-речі, це не відомості, які сприймалися судом безпосередньо), окрім розташування місця наїзду, яке є неспроможним з технічної точки зору, останній нічого не вказує, з протоколу взагалі не зрозуміло як проводилося визначення видимості пішохода, елементів дороги, звідки бралися дані щодо розташування пішохода на стадії зближення з автомобілем, розташування пішохода на момент ДТП, чому бралися технічно неспроможні свідчення, при наявності висновку трасологічної експертизи, проведеної НДЕКЦ. Всі вказані відомості є припущенням (фантазією) слідчого, що проводив слідчу дію. І, фактично, є створенням штучних доказів вини ОСОБА_4 , а не об`єктивними даними.

Відповідно до висновку комплексної трасологічної та автотехнічної експертизи № 11 від 16.06.2022 року, проведеної експертом ОСОБА_9 , свідчення свідка ОСОБА_12 з технічної точки зору є неспроможними.

Технічно неспроможні свідчення експерт не мав права брати за основу досліджень. Допитаний в судовому засіданні, експерт ОСОБА_9 підтвердив свої висновки і вказав, що свідчення свідка Тур, які останній давав під час слідчого експерименту є технічно неспроможними (що підтвердив і експерт ОСОБА_8 ) і не можуть бути покладені в основу експертного дослідження, оскільки це може призвести до помилкових висновків.

Крім цього, дані про ширину смуги руху автомобіля ОСОБА_4 в протоколі слідчого експерименту зі свідком Тур та протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди різняться на 0,6 метра, пояснення цьому немає, але при таких умовах розташування місця наїзду в поперечному напрямку відносно краю проїзної частини також є сумнівним.

Сам слідчий експеримент за участю свідка Тур проведений невірно з методологічної точки зору, про це свідчать його результати, зокрема тому, що не може бути видимість пішохода, що одягнений в темний одяг на мокрій дорозі вдвічі кращою, ніж видимість засніженого (білого) узбіччя на чорному фоні мокрого(слизького) дорожнього покриття. Це є абсолютний нонсенс.

Також експерт у висновку визначив довжину зупиночного шляху автомобіля, з урахуванням даних, що були встановлені судом. Результати суттєво відрізняються від розрахунків, що зробив ОСОБА_8 .

У висновку та під час допиту експерт ОСОБА_9 зазначив, що водій ОСОБА_4 повинен був обирати безпечну швидкість руху за умовами видимості дороги (відповідно до п.12.2 ПДР України). Вказана швидкість залежала виключно від видимості елементів дороги, оскільки безпечна швидкість це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах (п.1.10 ПДР України).

Видимість можливих перешкод, відповідно до вимог ПДР України, в даному випадку на такий вибір не впливала.

Після ознайомлення з висновком комплексної судово-медично, трасологічної та автотехнічної експертизи № 2270/2271/50 від 30.08.2023 року, слід вказати, що відповідно до п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, крім цього, під час допитів експертів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , останні вказали, що взагалі не знайомилися з свідченнями водія ОСОБА_4 Та свідка Тур, оскільки, начебто не мають права досліджувати аудіозаписи, тому що це не входить до їх компетенції.

Відповідно до ст.7 КПК України, однією з загальних засад кримінальногопровадження, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом було допитано як обвинуваченого ОСОБА_4 , так і свідків, тобто в судовому засіданні було безпосередньо досліджено в якості доказу їх свідчення. Наголошував, що перед експертами не ставилося питання про експертне дослідження аудіо-, фото- та відеодоказів, оскільки в даному випадку це б виходило за межі їх компетенції, Однак, суд надав експертам свідчення обвинуваченого та свідків, виключно у вигляді аудіофайлів з записом судових засідань, свідчення, записані на них досліджені безпосередньо судом. При цьому експерти чомусь проігнорували ці свідчення.

Їхні доводи щодо, що вони не вправі знайомитися з аудіозаписами судових засідань, оскільки вони не мають спеціальних знань, компетенції або ін. Для проведення досліджень аудіозаписів, явно неспроможні.

Так, дослідження аудіозаписів та відеозаписів проводиться під час експертизи аудіо- та відео-метеріалів, дослідження фотографій проводиться під час фототехнічних експертиз (можливо неточність в назві дсолідження).

При цьому експерт-автотехнік без всяких застережень досліджує фотознімки, а прослухати офіційні аудіозаписи судових засідань він чомусь не може. таким чином експерти навіть не ознайомилися з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі.

При цьому, якщо говорити про судово-медичну частину останнього висновку експертизи, то детальний механізму наїзду був описаний саме у свідченнях ОСОБА_4 . Та Тура, які були дані ними під час судового засідання. Слідчий експеримент, проведений за дорученням суду мав на меті не перевірку механізму наїзду, а фіксацію руху пішохода на стадії зближення та часу руху з моменту виникнення небезпеки, до речі слідчий експеримент був не повний, оскільки внаслідок невідповідності погодних умов не визначалася видимість пішохода на проїзній частині та видимість елементів дороги.

Судово-медичний експерт ОСОБА_7 зазначила, що в судовому засіданні не зможе зробити висновок з урахуванням свідчень ОСОБА_4 , даних безпосередньо суду, оскільки для цього їй потрібно роздрукований протокол судового засідання та проведення натурного моделювання (слідчого експерименту) за участю ОСОБА_4 .

В іншій частині досліджень, експерти зазначили, що не можуть повідомити про траєкторію руху пішохода, можуть сказати виключно про розташування пішохода відносно автомобіля в момент первинного контакту.

Експерти не захотіли давати відповідь, чи методологічно вірно проведено слідчі експерименти та чим обумовлені наступні дані, так, коли слідчий проводив слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_12 (та з ОСОБА_4 ) і визначав видимість елементів проїзної частини, то він виміряв відстань від передньої частини автомобіля до місця, "... де перестає бути видимий статист...", і вказав це, як видимість елементів дороги, що становить 33,7 метра, чи це вірно, чи вірно визначати видимість елементів дороги за видимістю людини-статиста, як правильно необхідно було визначати видимість елементів дороги, як пояснити з технічної точки зору, що видимість статиста при вимірі видимості елементів дороги становила 33,7 метра, а видимість пішохода становила 69,7 метра, як пояснити з технічної точки зору, що видимість елементів дороги засніженого (БІЛОГО) краю проїзної частини на фоні мокрої (вкритою ожеледицею) проїзної частини (чорного кольору), тобто чорного на фоні білого становить 33,7 метра, а видимість пішохода одягненого в темний одяг на фоні мокрої (або вкритої ожеледицею) проїзної частини чорного кольору становить 62-67 метра, чим обумовлена фактична різниця в видимості пішохода, яка в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 16.03.2017 року становить 62 метра, а за тих же умов, з тим же статистом та автомобілем, але за участю ОСОБА_12 становить 69,7 метра, при тому, що видимість елементів дороги однакова.

В даному випадку питання ставилися щодо методології визначення видимості, тим більше ці знання підтверджують загальними знаннями, в тій частині, що білий колір на фоні чорного видно краще, ніж чорний на фоні чорного, принцип дорожньої розмітки вона біла, а не чорна.

Одним з доказів, обвинувачення ОСОБА_4 є висновок комплексної судово- медично, трасологічної та автотехнічної експертизи № 2270/2271/50 від 30.08.2023 року. На сторінках 19 та 40 3 вказаного висновку експерт зазначив вихідні дані та матеріали, які він використовував при проведенні свого дослідження. Вказані вихідні дані взяті, зокрема з протоколу слідчого експерименту від 16.03.2017 року за участю ОСОБА_4 з який є недопустимим за законом доказом.

Вказував, ще й на те, що експерт ОСОБА_10 при проведенні експертизи № 938/939 від 25.06.2018 року неодноразово порушує вимог п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, відповідно до якого експерту забороняється: самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Так, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.01.2017 року та схема, яка міститься в матеріалах кримінального провадження це різні документи. Так, в протоколі стоїть підпис слідчого ОСОБА_13 , водія ОСОБА_4 і понятих без зазначень їх прізвищ біля підписів. Підписів інших учасників, як то слідчі, спеціалісти та судово-медичні експерти або експерти- криміналісти участі в огляді не приймали, на 1 сторінці протоколу є відповідні графи (таблиці), які не заповнені, в кінці протоколу також відсутній підпис.

Відповідно до вказаного протоколу, обстановка на місці пригоди начебто не змінювалася (див. 2 сторінка) під написом ОГЛЯДОМ ВСТАНОВЛЕНО.

На стор.4 протоколу в графі 16 зазначено, що на місці пригоди ВІДСУТНІ будь-які сліди, що свідчать про переміщення об`єктів (транспортних засобів, уламків, трупів). Тут же, в графі 17 вказано, що проводиться огляд транспортного засобу автомобіля ВАЗ-1183 д/н НОМЕР_1 , що має відповідні пошкодження. В графі 18 зазначено, що відсутні сліди контактної взаємодії, нашарувань та відшарувань на транспортному засобі, з цієї ж причини не описується локалізація пошкоджень на ньому.

Даний запис суперечить запису в попередній графі 17, де описуються пошкодження на транспортному засобі. В графі 19 та 20 стор.6 та 7 зазначено, що сліди транспортного засобу (в тому числі шин) відсутні.

В графі 24, де вказано про необхідність вказати наявність слідів контактної взаємодії особи з навколишніми об`єктами та предметами (сліди волочіння, біологічного походження, уривки одягу тощо) їх форма напрямок та характер - стоїть прочерк.

В графі 35 описується труп невідомої жінки (опис проводиться слідчим самостійно)

В матеріалах справи міститься схема, датована тим же числом. Дані зі схеми відрізняються від даних в протоколі. По-перше, на схемі стоїть підпис особи, яка не приймала участь в огляді місця пригоди (не зазначена в протоколі, яка особа, що брала участь в слідчій дії), тобто яка взагалі не має відношення до огляду місця пригоди це слідчий ОСОБА_14 , при цьому повна посаду і орган, де він працює не вказано.

На відміну від протоколу огляду, в схемі не зазначено ні номерний знак ні марку та модель автомобіля, що унеможливлює співставлення схеми з протоколом.

Прив`язка на схемі зроблена до в`їзду на польову дорогу, натомість в протоколі на стор. 2 зверху до шлагбауму.

В схемі під №2 вказані сліди біологічного походження, схожі на кров, в протоколі в графі 24 стоїть прочерк, що такі сліди відсутні.

В схемі під №№ 3,4,6,8 вказано окремі деталі одягу потерпілої, що лежать на дорозі, в протоколі в графі 24 стоїть прочерк, що такі сліди відсутні.

Тобто, в даному випадку, схема і протокол складені різними особами. Схема складена особою, яка не приймала участь в огляді місця пригоди (її підпис відсутній в протоколі).

При цьому експерт ОСОБА_10 Вказував, що використовував саме дані зі схеми, а не з протоколу огляду місця ДТП, тобто сам вибирав вихідні дані для експертизи, які по різному викладені в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та в схемі.

Крім цього, під час проведення досліджень експертом ОСОБА_10 були використані докази, а саме фотознімки на електронному носії (на сторінках 23-24 висновку зазначено, що слідчим ОСОБА_15 направлявся оптичний диск з фотознімками безпосередньо експерту), вказані докази не були відкриті стороні захисту.

Необхідно наголосити, що в кримінальних провадженнях в справах про кримінальні правопорушення, що передбачені ст.286 КК України, основа обвинувачення побудована на висновках судових автотехнічних експертів, які дають оцінку діям осіб, що керують транспортними засобами, з технічної точки зору.

За таких умов виникає необхідність в призначенні комплексної судово-медично, трасологічної та автотехнічної експертизи, оскільки вирішення питань щодо оцінки дій водія ОСОБА_4 потребує спеціальних знань в галузі автотехнічних досліджень.

В тому числі, в даному випадку мова йде про висновки, які зробили експерти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , їх зміст суперечить один одному, тобто при однакових вихідних даних, вони зробили різні висновки.

До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

Враховуючи, що в проведенні експертиз приймали участь експерти всіх експертних закладів, що знаходяться в м.Полтаві, в тому числі і Харківського НДІ судових експертиз. Висновки експертів носять суперечливий характер, виникає необхідність в призначенні експертизи в інших експертних закладах.

Захисник ОСОБА_16 підтримав клопотання та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання та призначення комплексної судово-медичної, трасологічної та автотехнічної експертизи.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що в разі призначення судом експертизи, перелік питань та вихідних даних має бути іншим.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так стороною захисту заявлено клопотання про призначення комплексної судово-медичної, трасологічної та автотехнічної експертизи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбаченихстаттею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно із ст.242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

В той час, суд зазначає, що по справі вже проводилася комплексна судово медична, трасологічна та автотехнічна експертизиисновок №2270/2271/50 від 30.08.2023 року.

З дослідженого клопотання судом встановлено, що стороною захисту вказано питання, які вже ставилися на вирішення експертам, що склали висновок від 30.08.2023 року або питання які не є предметом експертного дослідження.

Зважаючи на те, що в судовому засіданні Висновок № 2270/2271/50 від 30.08.2023 року не визнано неналежним, недопустимим чи недостовірним доказом, суд не вбачає підстав для призначення експертизи та вважає ініціювання стороною захисту питання, щодо призначення експертизи такого ж виду, таким що спрямоване на затягування судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що клопотання захисника про призначення у справі комплексної судово-медичної, трасологічної та автотехнічної експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 332, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про призначення комплексної судово-медичної, трасологічної та автотехнічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1