ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2341/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1654/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 114-2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000011 від 13.02.2023 за частиною 2 статті 114-2 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 задоволено частково, продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою на 30 днів, тобто до 12.07.2024 включно, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання на строк до двох місяців, покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що обвинувачена перебуває під вартою з 14.03.2023. За цей час жодної дії на порушення закону нею не вчинено. Захисник вважає, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України відсутні. Посилається на ухвалу Харківського апеляційного суду від 25.04.2024, якою скасовано вирок суду щодо ОСОБА_7 та призначено новий судовий розгляд. Суд першої інстанції не врахував відсутність доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не була судима, має позитивні характеристики з місця роботи та проживання, має у власності житловий будинок, працює пекарем у ФОП « ОСОБА_9 » Вказує, що у кримінальному провадженні не встановлені обставини, що підлягають доказуванню, про що було зазначено в ухвалі Харківського апеляційного суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов висновку, що ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, стадію судового провадження, яке по суті не було розпочато, необхідність допиту свідків та дослідження доказів сторони обвинувачення та захисту, що дає об`єктивні підстави вважати, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачена може вдатися до дій, передбачених частинами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності продовження строку тримання під вартою. При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченої соціальних зв`язків не спростовують наявних ризиків та не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченої у випадку застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу. Захисник, з посиланням на ухвалу Харківського апеляційного суду від 25.04.2024, зазначає про необгрунтованість пред`явленого обвинувачення. Однак, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 щодо ОСОБА_7 , в своїй ухвалі від 25.04.2024 зазначив, що сформульоване у вироку обвинувачення є неконкретним, судом першої інстанції не надано оцінки наявності чи відсутності таких кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, як: поширення інформації про «переміщення, рух» Збройних Сил України, «інших утворених відповідно до законів України військових формувань». Висновків про необгрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення ухвала Харківського апеляційного суду від 25.04.2024 не містить та такі доводи захисника є передчасними, оскільки потребують перевірки під час нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Переглядаючи ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення, що є завданням судового провадження в суді першої інстанції. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення, їх достатності та допустимості має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності, з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Харківського апеляційного суду від 25.04.2024. Крім того, відповідно до статті 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали та застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: