Справа № 308/2811/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000058

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням у якому зазначає, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000058 від 31.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. 02.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук транспортного засобу марки ВАЗ-211540, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , в ході якого вказаний транспортний засіб вилучено та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РУП. Згідно постанови слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 від 03.04.2024 року вищезазначений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000058, як такий, який використовувався для перевезення осіб з метою незаконного переправлення через державний кордон України.

А тому на підставі вищенаведеного, посилаючись на те, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є засобом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3ст. 332 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні частково заперечив проти задоволення клопотання, не заперечуючи проти накладення арешту на транспортний засіб просив слідчого суддю залишити можливість користування транспорним засобом, зазначаючи, що ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а власниця транспортного засобу, яка є матір"ю дружини ОСОБА_7 , який користується транспортним засобом є пенсіонеркою. Вказаний транспортний засіб використовується в інтересах сім`ї, інших транспортних засобів у володінні сім`я не має, і позбавлення можливості користування транспорним засобом, буде надмірним тягарем для сім`ї.

Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000058 від 31.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

З долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 02.04.2024 року вбачається, що в ході вказаного обшуку вилучено транспортний засіб марки ВАЗ-211540, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 .

Згідно постанови слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 від 03.04.2024 року вищезазначений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000058.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про наявність достатніх підстав уважати, що вилучений, згідно протоколу обшуку від 02.04.2024 року, транспортний засіб, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, та матиме доказове значення у кримінальному провадженні, а тому клопотання по накладення арешту на вищезазначений транспортний засіб речі є обґрунтованим.

Водночас, з урахуванням вимог ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає, що достатнім заходом забезпечення кримінального провадження у даному випадку буде накладення арешту на вилучений в ході обшуку 02.04.2024 року транспорний засіб марки ВАЗ-211540, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом та без позбавлення права користування законному володільцю зазначеним транспортоним засобом .

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений в ході обшуку 02.04.2024 року належний на праві власності ОСОБА_5 транспорний засіб марки ВАЗ-211540, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом, без позбавлення права користування законному володільцю зазначеним транспортоним засобом .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1