Справа № 192/654/24
Провадження № 1-кс/192/84/24
Ухвала

Іменем України

04 квітня 2024 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу,- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , прийняту 16.03.2024, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000033, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України,

встановив:

29 березня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить:

скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 16.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим;

зобов`язати дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000033 від 29.02.2024 за ознаками ст. 356 КК України.

ОСОБА_3 посилається на те, що 14.03.2024 він звернувся з клопотанням про визнання його потерпілими до дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 16.03.2024 року дізнавачем винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.03.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 29.02.2024 за ознаками ст. 356 КК України.

Скаржник вказує, що даною постановою він не згоден та вважає, що вона є безпідставною та необґрунтованою, тому її слід скасувати. Зазначає, що надав дізнавачу ОСОБА_4 пояснення, що його батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та, що вони були членами КСП ім. Чапаєва. 24.02.1995 було виготовлено державний акт на право колективної власності на землю № 000154, у списку до якого значилось 600 осіб. Серед вказаного спису за № 326 зазначений батько ОСОБА_6 , а за № 327 мати ОСОБА_7 , хоча у вказаному списку було помилково вказано по батькові ОСОБА_8 замість ОСОБА_9 , що було виправлено рішенням Письмечівської сільської ради № 195. На підставі цього списку із урахуванням № 326, де зазначений ОСОБА_6 , та № НОМЕР_1 , де зазначена ОСОБА_7 , було виготовлено схеми поділу земель колективної власності, після чого проведено жеребкування, в якому брав участь ОСОБА_6 , згідно результатів йому належить право на земельну частку (пай № 168), а право на земельну частку (пай № 169) належить ОСОБА_7 , так як вони вказані у списку до державного акта, тому що в жеребкуванні бере участь одна особа з домоволодіння. Внаслідок цих дій його мати ОСОБА_7 набула право на земельну частку (пай № 169). Він прийняв спадщину після померлих батьків, на час виготовлення сертифікатів, мати уже померла, а він ще не міг оформити право власності на земельну ділянку, тільки закінчився шестимісячний термін для прийняття спадщини і тут він дізнався, що на той час у ОСОБА_10 уже був сертифікат на право на земельну частку (пай № 169). Мотивувальна частина постанови надумана. Він надав дізнавачу ОСОБА_4 документи, які підтверджують право на земельну частку (пай № 169) ОСОБА_7 , я також надав документ який підтверджує завдання йому майнової шкоди, це відповідь відділу земельних ресурсів від 08.02.2003, крім того родина ОСОБА_11 користується земельною часткою (паєм № 169) двадцять дев`ятий рік.

У судовому засіданні ОСОБА_12 скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Дізнавач та прокурор у судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, відкласти розгляд скарги не просили.

З огляду на правила, визначені ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 із клопотанням, у якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000033 від 29.02.2024.

16 березня 2024 року старший дізнавач ОСОБА_4 прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення його до провадження як потерпілого у кримінальному провадженні. У постанові дізнавач вказує на те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_3 був допитаний як свідок, зазначає, що 24.02.1995 був виготовлений та затверджений державний акт № 000154 Сл реєстраційний номер № 7 по Письмичивській сільській раді рішенням загальних зборів КСП ім. Чапаєва та рішенням 2 сесії 12 скликання Письмичевської сільської ради і підписаний головою КСП ім. Чапаєва ОСОБА_11 та головою сільської ради ОСОБА_13 , до якого мається список членів КСП ім. Чапаєва в кількості 600 осіб, серед вказаного списку за № 326 зазначений його покійний батько ОСОБА_6 та за № 327 його покійна мати ОСОБА_7 , хоча згідно вказаного списку було помилково вказано невірне «по батькові» його покійної мами, а саме вказано «по батькові» ОСОБА_8 замість ОСОБА_9 . В 2001 році після смерті його батька він почав займатися питанням з приводу не отримання покійною матір?ю земельного паю в КСП ім. Чапаєва. Розпорядженням голови районної державної адміністрації смт Солоного від 28.11.2003 № 766-р-03 прийнято рішення видати сертифікат на право на земельну частку/пай ОСОБА_7 , члену КСП ім. Чапаєва, яка помилково не включена в списки на паювання, за рахунок земель резервного фонду та розмір паю становить 7.91 га та 15.12.2003 на підставі вказаного рішення було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) за № 0295795 на ОСОБА_7 з розміром паю 7,91 га. ОСОБА_3 з вказаним розпорядженням не згоден так як, вважає, що його покійна мати була включена до списків членів КСП ім. Чапаєва за № 327 з помилково вказаним «по батькові» та не згоден з виданим сертифікатом на право на земельну частку (пай) за № 0295795, виданим 15.12.2003 на ОСОБА_7 з розміром паю 7,91 га, так як на той час його мати вже померла та сертифікат не видається на померлу особу.

Дізнавач в оскаржуваній постанові посилається на ст.ст. 55, 60, 220 КПК України, ст. 22, 1166 ЦК України, та вказує, що клопотання не підлягає задоволенню, так як фактично ОСОБА_3 чи його покійна мати не оформлювали право власності на земельну ділянку та не отримували її в натурі, також ОСОБА_3 , не надав жодних підтверджуючих документів про завдання йому будь якої шкоди, в зв`язку з чим ОСОБА_3 не завдано будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчий суддя звертає увагу, що за змістом п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу, що висновок дізнавача при прийнятті рішення про відмову у визнанні потерпілою особи має ґрунтуватись на проведеній ним діяльності, та може бути зроблений лише після проведення повноцінного аналізу та перевірки фактів, які стосуються завдання шкоди конкретній особі у межах кримінального провадження. Разом з тим, зі змісту постанови вбачається, що дізнавачем було проведено одну слідчу дію допит як свідка заявника ОСОБА_3 . Оскаржувана постанова є необґрунтованою та не вмотивованою, а отже не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання дізнавача визнати його потерпілим, то слідчий суддя звертає увагу на такі приписи закону.

За приписами ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Таким чином, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо втручання у процесуальну діяльність слідчого, тому скарга в іншій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 26, 40-1, 55, 220, 303 307 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , прийняту 16.03.2024, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1