Справа № 496/2464/24
Провадження № 1-кс/496/1462/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

30 травня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 в режимі відеоконференції;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у кримінальному провадженні № 0000080 від 01.04.2024 року, за ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась до суду з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_4 01.04.2024 року близько 14 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, проник до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому в цей час перебувала потерпіла ОСОБА_7 . В цей час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. З метою реалізації свого злочинного задуму ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх протиправних наслідків, бажаючи умисно спричинити ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, наніс останній не менше двох ударів кулаком правої руки по голові, в область правої скроні, після чого дістав з кишені власної куртки предмет, ззовні схожий на пістолет, та продовжуючи реалізацію свого злочинного задуму, металевою рукояткою вказаного предмету наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів по голові в область правої скроні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, переламу кісток черепа, забою головного мозку. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Наявність обґрунтованих підозр у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01.04.2024 р., протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , від 02.04.2024 р., протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.04.2024 р., протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 , протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , іншими доказами у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч. 1 ст. 121 КК України, та призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного на свідків зважаючи на той факт, що досудове розслідування ще триває, а коло усіх свідків не встановлено.

Крім цього, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, крім цього, ОСОБА_4 на даний момент притягується до кримінальної відповідальності ВП №3 Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області за вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив задовольнити, вказав, що існують ризики, передбачені п.п 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з покаранням, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також може незаконно впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність. Крім того, заперечував проти зміни запобіжного заходу на більш м`який, з підстав того, що не підтвердженого жодним доказом наявність захворювання у підозрюваного.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, з підстав того, що підозрюваний має постійне місце проживання з батьками, не перебуваючи під арештом може продовжити роботу ландшафтного дизайну, вину визнає, хоче вибачитись перед потерпілою.

Підозрюваний підтримав захисника та просив застосувати домашній арешт, оскільки йому необхідно лікуватись, однак на підтвердження хвороби не може надати документи, вони були втрачені ще в Миколаївській області, також, йому необхідно доглядати хворого батька.

Слідчий суддя, заслухав думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ознайомившись із матеріалами клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим виконано вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, а саме довів, що ризики, які виправдовують тримання під вартою збільшились, та об`єктивно існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у короткі строки.

Так, обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 01.04.2024 р., протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , від 02.04.2024 р., протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.04.2024 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.04.2024 р., протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 , протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , іншими доказами у їх сукупності, тощо.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання від п`яти до восьми років, офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними, за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний перебуваючи поза межами устави тримання під вартою, може вчинити дії пов`язанні з впливом на потеплілу чи свідків, з метою зміни ними показань, яких будуть допитувати в судових засіданнях, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявний ризик, вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, також характер вчиненого злочину, вказує на те, що ОСОБА_4 може вчинити інший злочин, пов`язаний із застосуванням фізичної сили, що свідчить про ризик, передбачений до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини в сукупності свідчать, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання, не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Таким чином, враховуючи, додані до клопотання докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_4 даного злочину, існують достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують та не змінились ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Прокурором в порядку ч. 3 ст. 199 КПК України, доведено факт того, що існують обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою., крім того, постановою керівника Біляївської прокуратури продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 01.07.2024 року.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

Щодо клопотання підозрюваного та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, слідчий суддя вважає правильним відмовити у клопотанні з підстав того, що жодним доказом не підтверджено заяв підозрюваного про його хворобу.

Керуючись ст. 173, 174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 30 травня 2024 року до 01 липня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Заставу не застосовувати.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 10:00 год 03 червня 2024 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1