УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року

м. Київ

справа № 204/14056/23

провадження № 51-2834ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2024 року,

встановив:

Зі змісту оскаржених судових рішень, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР), вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 12 квітня 2001 року щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2024 року вищезазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Доводи касаційної скарги та її вимоги

У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що місцевий суд безпідставно відмовив засудженому в перегляді вироку Дніпропетровського обласного суду від 12 квітня 2001 року за нововиявленими обставинами, з чим погодився і суд апеляційної інстанції.

Стверджує, що нововиявленими обставинами та такими, що не були досліджені судами при ухваленні вироку щодо ОСОБА_5 є докази відсутності захисника при здійсненні процесуальних дій із засудженим. Посилається на довідки, відповідно до яких, як зазначено в касаційній скарзі, 02 лютого, 20 лютого та 02 березня 2001 року із засудженим проводились процесуальні дії за участю слідчого та ОСОБА_5 , разом з тим за період із 28 грудня 2000 року по 01 квітня 2001 року захисник до ОСОБА_5 не приходив. Також зазначає, що на протоколах допиту підозрюваного, відтворення обстановки та обставин, постанові про залучення ОСОБА_5 в якості обвинуваченого, протоколі допиту обвинуваченого, протоколі очної ставки тощо наявний підпис захисника, проте захисник фактично був відсутнім в місці перебування або утримання засудженого, що, на переконання сторони захисту, є підробленням доказів і в контексті положень п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК - нововиявленими обставинами.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, зміст наявних у ЄДРСР оскаржених судових рішень, Суд доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Зі змісту оскарженої ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року вбачається, що засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 12 квітня 2001 року щодо нього за нововиявленими обставинами, яка в подальшому була підтримана його захисником ОСОБА_6 та уточнена. Сторона захисту зазначала, що під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 не мав юридичної освіти й не був обізнаним про процесуальні права підозрюваного, визначені КПК, та під час проведення слідчих дій не було залучено захисника для здійснення захисту ОСОБА_5 . Вказані обставини засуджений із захисником вважали нововиявленими та такими, що дають достатньо підстав для скасування вироку Дніпропетровського обласного суду від 12 квітня 2001 року.

Суд першої інстанції витребував кримінальну справу № 1-76/01 щодо ОСОБА_5 , з якої встановив, що у справі наявні протоколи про роз`яснення обвинуваченому його прав на захист, відповідно до яких ОСОБА_5 був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними КПК, під особистий підпис, а з протоколу вбачається, що для здійснення його захисту було залучено адвоката. Разом з цим, в матеріалах кримінальної справи міститься протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протокол відтворення обстановки та обставин, постанова про залучення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого, протокол допиту обвинуваченого, протокол очної ставки, постанова про залучення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого, протокол допиту обвинуваченого, з яких вбачається, що усі процесуальні дії під час проведення досудового розслідування здійснювались за участю ОСОБА_7 та його захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що свідчать відповідні підписи адвоката у вказаних документах.Зазначені докази були досліджені при ухваленні вироку та його перегляді судами вищих інстанцій.

Суд небезпідставно виходив з того, що нововиявленими обставинами в розумінні КПК є юридичні факти, викладені в заяві учасників процесу, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмету доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. При цьому, нововиявленими визнаються такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, не були та не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Натомість наведені засудженим та його захисником обставини були відомі судам, отримали оцінку та в тому числі на їх основі було ухвалено обвинувальний вирок, а отже в розумінні приписів ст. 459 КПК вони не є нововиявленими.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 12 квітня 2001 року.

На указану ухвалу місцевого суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, яку апеляційний суд ухвалою від 08 травня 2024 року залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилався на обставини, серед іншого аналогічні тим, що відображені захисником ОСОБА_4 в касаційній скарзі, зокрема які стосуються недотримання права засудженого на захист під час досудового розслідування через здійснення неефективного захисту. На переконання захисника, наведені обставини підтверджуються матеріалами особової справи, які засвідчують факт проведення з ОСОБА_5 слідчих дій в ІТТ та СІЗО, а також журналами реєстрації цих установ, які даних про присутність захисника не містять. Також захисник стверджував про відсутність доказів винуватості його підзахисного й проведення досудового розслідування неповно та з істотним порушенням вимог КПК,акцентував увагу на невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та відсутності належних та допустимих доказів на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 .

Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що нововиявленими обставинами належить вважати обставини, які одночасно об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та заявнику, мають істотне значення для справи і потребують окремого розслідування, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені захисником в апеляційній скарзі обставини не є нововиявленими і не можуть впливати на законність прийнятого 12 квітня 2001 року обвинувального вироку Дніпропетровського обласного суду, оскільки будуються на переоцінці досліджених судом доказів.

Твердження захисника про те, що обставина порушення права на захист ОСОБА_5 підтверджується матеріалами особової справи, які засвідчують факт проведення з ОСОБА_5 слідчих дій в ІТТ та СІЗО, а також журналами реєстрації цих установ, які даних про присутність захисника не містять, суд розцінив як необґрунтовані, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин сторона захисту не надала.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та доходить переконання, що ухвала місцевого суду є належно умотивованою й обґрунтованою, за змістом відповідає вимогам статей 370, 372, 459, 462, 464, 467 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.

Суд апеляційної інстанції перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , у тому числі ті, які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , надав на них вичерпні відповіді. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви постановленого рішення є обґрунтованими. Вважати ці висновки неправильними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 404-407, 419, 459, 462 КПК.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано Главою 34 КПК.

Приписами ст. 459 КПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, за частиною 2 зазначеної норми, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність ухваленого судом рішення по суті.

У той же час відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Крім того, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК, у першу чергу з положеннями ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462, ст. 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, яка має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах «Желтяков проти України» (заява № 4994/04, пункт 43) та «Рябих проти Росії», заява № 52854/39, пункт 52). Вказаний принцип вимагає не ставити під сумнів остаточне судове рішення, передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Як убачається з оскаржених судових рішень суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого та уточненні захисника, дослідивши матеріали провадження, дав доводам сторони захисту належну оцінку та дійшов висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК, не наведено, а обставини, на які посилається засуджений та захисник, перевірялися та їм була надана відповідна оцінка Дніпропетровським обласним судом при ухваленні вироку від 12 квітня 2001 року, а також судом вищої інстанції при його перегляді. При цьому місцевий суд навів достатні мотиви на обґрунтування прийнятого рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги на вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції перевірив усі посилання й доводи захисника ОСОБА_6 , наведені в його апеляційній скарзі, та, не встановивши підстав для скасування або зміни ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, вказавши належні аргументи й підстави для прийняття такого рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що обставини, на які покликається сторона захисту, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог ст. 459 КПК. Водночас обставина щодо підроблення доказів, про яку йшлося в апеляційній скарзі, за висновком суду апеляційної інстанції - не підтверджена належними доказами.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_4 , відображених в касаційній скарзі, про підроблення доказів (на протоколах допиту підозрюваного, відтворення обстановки та обставин, постанові про залучення ОСОБА_5 в якості обвинуваченого, протоколі допиту обвинуваченого, протоколі очної ставки тощо наявний підпис захисника, який фактично був відсутнім в місці перебування або утримання засудженого), то суд касаційної інстанції виходить з такого.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом з відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, на які особа посилається як на нововиявлені, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти.

Тобто, стверджуючи про такі обставини, як то підроблення доказів, які покладені в основу обвинувачення, необхідно надати суду відповідні процесуальні рішення, якими такі факти встановлено (вирок суду, що набрав законної сили, в якому констатовано факт штучного створення або підроблення доказів; ухвалу суду про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили; постанову органу досудового розслідування, прокурора про закриття кримінального провадження, за неможливості ухвалення обвинувального вироку).

При цьому Суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржених судових рішень, про підроблення доказів у заяві засудженого до суду першої інстанції, а також уточненні захисника ОСОБА_6 не йшлося. У суді апеляційної інстанції захисник про такі обставини зазначав, однак вони не знайшли відповідного підтвердження.

Суд касаційної інстанції, відповідно до приписів ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази.

Таким чином, з огляду на приписи ст. 433 КПК у їх взаємозв`язку із положеннями ст. 463 цього Кодексу, доводи щодо підроблення доказів, на яких ґрунтується вирок, які не були предметом перевірки суду першої інстанції за заявою про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами, не можуть бути перевірені судом касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного вище, Суд доходить висновку, що у поданій скарзі не наведено обставин чи інших доводів, які би свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, з огляду на що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 необхідно відмовити на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3