ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1864/24 Справа № 932/2261/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , подану на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000327 від 04.03.2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 ,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року, за результатами проведеного підготовчого судового засідання, суд першої інстанції повернув прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000327 від 04.03.2024 року щодо ОСОБА_8 як такий, що не відповідає за формою та змістом вимогам ст.291 КПК України.

Підставою для такого рішення суд першої інстанції зазначив про наявність у направленому до суду обвинувальному акті викладення лише встановлених органами досудового розслідування фактичних обставини справи, а не сформульоване належним чином обвинувачення, яке, відповідно до вимог ст.374 КПК України, суд повинен зазначити при ухваленні остаточного судового рішення по справі.

Крім того, після зазначення фактичних обставин дій ОСОБА_8 вони спочатку отримали правову кваліфікацію за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а потім ці ж дії отримали правову кваліфікацію за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Тобто, обвинувальний акт не містить чіткої правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , що прямо порушує право на захист обвинуваченого.

Зазначені недоліки суд першої інстанції вважав такими, що не можуть бути усунутими у судовому засіданні і є свідченням невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу із проханням про скасування судового рішення та про призначення нового судового розгляду обвинувального акту із додатками.

Зазначає про безпідставність висновку суду про таку істотність порушень, які б завадили суду призначити справу до розгляду: обвинувальний акт містить усі відомості, передбачені чч.2,3 ст.291 КПК України, а наявність двох різних правових кваліфікацій дій ОСОБА_8 відноситься до суто технічної описки, яка, на думку апелянтки, не може бути істотним порушенням та беззаперечною підставою для повернення прокурору обвинувального акту і може бути усунута судом під час судового розгляду,шляхом реалізації прокурором права на зміну обвинувачення у суді, відповідно до положень ст.338 КПК України.

Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження:

-прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та обставини, зазначені у клопотанні про продовження застосування до ОСОБА_8 дії раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів;

-захисниця ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти доводів поданого прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу та вважали, що матеріали кримінального провадження повинні бути якнайшвидше призначені до судового розгляду, оскільки, ОСОБА_8 визнає себе винним та бажає наразі укласти шлюб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши зазначені у апеляційній скарзі прокурора обставини та співставивши їх із наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені у ч.2 ст.291 КПК.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч.2 ст.291 КПК України.

Виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст.291 КПК, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

З цього приводу Верховним Судом України у постанові № 5-328кс16 від 24.11.2016 викладено відповідний правовий висновок.

У пунктах 2 та 3 мотивувальної частини свого рішення Суд зазначив, що за змістом положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як убачається із змісту направленого до суду обвинувального акту, він містить вказівки на дві, різні по змісту і суті, кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується ОСОБА_8 - ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, за одним епізодом дій.

Колегія суддів погоджується з викладеними в ухвалі суду першої інстанції висновками щодо порушення за таких умов вимог ст.291 КПК України та наявність підстав для повернення прокурору обвинувального акту саме із стадії підготовчого судового засідання.

Розглядаючи доводи клопотання прокурора про необхідність продовження для ОСОБА_8 дії раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то колегія суддів погоджується з ними, адже, на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_8 ( який раніше був засудженим за аналогічне за змістом кримінальне правопорушення) як особа, яка не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і отримує джерело доходу шляхом вчинення крадіжок чужого майна, може переховуватись від суду з метою уникнення від покарання та продовжувати вчиняти умисні кримінально карані дії.

Тому, продовження застосованого до ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.03.2024 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, колегія суддів вважає таким, що буде запобігати зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 16 серпня 2024 року включно.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000327 від 04.03.2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4