Справа № 344/9978/24
Провадження № 1-кс/344/4234/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000039 від 06 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС - криміналіст відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування кого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 06 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

У ході досудового розслідування встановлено, що між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довгий час тривав процес поділу нерухомого майна, під час якого ОСОБА_8 надала останньому довіреність на розпорядження частиною майна, на підставі якої 26 січня 2024 року він продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

03 лютого 2024 року ОСОБА_5 отримав повідомлення від сестри про припинення дії з 23 січня 2024 року раніше наданої довіреності та зрозумів, що здійснений ним продаж квартири буде визнано недійсним, це дуже обурило ОСОБА_5 та, бажаючи помститись ОСОБА_8 , у нього виник умисел на її умисне вбивство.

04 лютого 2024 року, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 на своєму автомобілі марки «Nissan TIIDA», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав з м. Запоріжжя до адреси проживання сестри, а саме до будинку АДРЕСА_2 .

Прибувши 04 лютого 2024 року у вечірній час до вказаної вулиці, бажаючи залишитись не поміченим для сусідів та сестри, залишив свій автомобіль приблизно за 50 метрів від будинку проживання сестри та пішки підійшов до нього. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перестрибнув через паркан та опинився на території домоволодіння. У подальшому, побачивши, що вхідні двері будинку закриті, світло у вікнах увімкнене, таємно заліз на балкон другого поверху, де, сховавшись у темному місці, розпочав чекати, коли сестра вийде.

Через незначний проміжок часу двері балкону відкрились та ОСОБА_8 вийшла на балкон, однак, побачивши ОСОБА_5 , спробувала втекти назад до будинку. У цей момент ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне позбавлення життя іншої людини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з особистих мотивів та мети, маючи значну перевагу у фізичній силі, схопив ОСОБА_8 лівою рукою та почав здавлювати її шию, стискаючи ліктьовий суглоб на протязі декількох хвилин до остаточного розуміння, що остання не подає ознак життя.

Після вказаних дій ОСОБА_5 , маючи на меті приховати сліди скоєного ним злочину, підігнав до подвір`я свій автомобіль, у багажник якого поклав тіло вбитої сестри. Особисто сівши за кермо автомобіля, приїхав до лісового масиву в АДРЕСА_3 , де витягнув тіло сестри з автомобіля та за допомогою лопати закопав його в землю, замаскував листям та втік з вказаного місця.

Смерть потерпілої ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії, здавлення шиї та її органів тупим предметом.

Крім того, ОСОБА_5 04 лютого 2024 року у період дії воєнного стану на території України, після вчинення вбивства ОСОБА_8 , перебуваючи всередині будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір, направлений на викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, користуючись відсутністю спостереження за ним сторонніх осіб, зайшов в кухню вказаного будинку, звідки таємно викрав ноутбук марки «Acer» серії «Aspire 3» моделі «А315-58-311U», серійний номер НОМЕР_2 , бірюзового кольору, 2023 модельного ряду, вартість якого становить 11480 гривень, та ноутбук марки «Asus»моделі «X200CA-KX004», серійний номер НОМЕР_3 , синього кольору, 2013 модельного ряду, вартість якого становить 2677 гривень 00 копійок, які належали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі із викраденими ноутбуками ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 14157 гривень 00 копійок.

07 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозірка Великобілозірського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

08 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, яке, згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, особливо тяжким, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

01 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 06 лютого 2024 року, в ході якого було виявлений труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом затримання ОСОБА_5 , протоколом огляду автомобіля ОСОБА_5 від 07 лютого 2024 року, в ході якого вилучено волосся світлого кольору, зразок ґрунту з підлоги автомобіля, протоколом допиту та протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

08 лютого 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком до 06 квітня 2024 року включно.

03 квітня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 08 червня 2024 року.

Цього ж дня, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на строк 60 днів, до 01 червня 2024 року включно.

08 червня 2024 року закінчується чотирьохмісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки не завершено проведення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваного, судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_8 , молекулярно-генетичної експертизи лопати, судово-ґрунтознавчої експертизи, окрім цього після отримання всіх зазначених висновків необхідно ознайомити з матеріалами кримінального провадження потерпілого, підозрюваного та його захисника;

Обставинами, які перешкоджали закінченню проведення судових експертизи раніше, є те, що у експертних установ у зв`язку з великим навантаженням встановлена внутрішня черга огляду та проведення експертних досліджень, що унеможливлює отримання їх висновків у чотирьохмісячний термін досудового розслідування.

Вказані висновки експертів, які необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження, мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та будуть мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду. Закінчення досудового розслідування без отримання висновків вказаних експертиз є недоцільним, оскільки це може негативно вплинути на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин події. Виконання указаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу, у зв`язку із чим, враховуючи складність кримінального провадження, слідчим підготовлене клопотання про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців, яке погоджене заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури.

01 червня 2024 рок закінчується строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з чим виникла необхідність вирішити питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового розслідування не зменшились заявлені ризики, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України:

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- пункт 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи та усвідомлює неминучість призначення судом покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад сім років;

- пункт 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваний та син загиблої є родичами і він знає адресу його проживання. Також підозрюваний може незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки проведення експертиз триває;

- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 липня 2024 року включно.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27 травня 2024 року, дане клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави .

У судовому засіданні підозрюваний вину свою визнав, щиро розкаявся у вчиненому, проти задоволення клопотання не заперечив.

Захисник у судовому засіданні підтримав думку підозрюваного.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція випливає й із практики Європейського суду з прав людини, в якій говориться про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 06 лютого 2024 року, в ході якого було виявлений труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом затримання ОСОБА_5 , протоколом огляду автомобіля ОСОБА_5 від 07 лютого 2024 року, в ході якого вилучено волосся світлого кольору, зразок ґрунту з підлоги автомобіля, протоколом допиту та протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, встановлений пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, останній може виїхати за межі міста Івано-Франківська та території України чи іншим чином переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 відоме їхнє місце проживання.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, потерпілих та експертів, слідчий суддя також виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від даних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих та експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків, потерпілих та експертів з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Пункт 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які, в свою чергу, перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо можливості зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інші запобіжні заходи, то слідчий суддя виходить з наступного.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим, враховуючи майновий стан підозрюваного, тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 01 червня 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи, відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно пунктів 1, 2 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, який призвів до загибелі людини, тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що продовжують існувати та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково в частині визначення строку запобіжного заходу і продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 08 липня 2024 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 липня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Строк дії ухвали до 08 липня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 31 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1