Справа № 344/7441/22
Провадження № 1-кп/344/316/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Космач Богородчанського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, працюючого менеджером у БС АРС-Кераміка, з вищою освітою, згідно ст. 89 КК України раніше несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

Так, 06 січня 2022 року, близько 13 години, у квартирі АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт.

В ході конфлікту ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я потерпілої, наніс один цілеспрямований удар кулаком правої ріки в ділянку обличчя потерпілої, в результаті чого остання впала на землю.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носа із зміщенням, без порушення функцій носового дихання та садном в ділянці спинки носа зліва, синець в ділянці лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синець в ділянці лівого ока, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав суду повідомив, що вранці 06.01.2022 року пішов до церкви, дружина залишилася в дома. Коли повернувся, то між ними виник конфлікт, на його думку з приводу неадекватної поведінки його дружини, під час якого вона почала битись, кусатись, висловлювала йому свою недовіру та вистрибнула на плечі. При цьому, він намагався від неї оборонятися і зіштовшнув її зі спини, внаслідок чого вона впала та при падінні отримала деякі тілесні ушкодження. Така поведінка його дружини носить тривалий харакрер, вона його постійно провокує, після чого викликає працівників поліції. Вважає, що його дружина хворіє психічними розладами, однак від госпіталізації відмовляється. Мав намір примиритися, однак потерпіла не бажає, забороняє йому спілкуватись із дітьми. Цивільний позов не визнає, будь яку причетність до нанесення потерпілій тілесних ушкоджень зеперечує, просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України повністю доведена сукупністю зібраних та перевірених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, які є достатніми та взаємопов`язаними.

Так, потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що 06 січня 2022 року близько 13 год. 00 хв. обвинувачений повернувся додому. Вона в той час готувала вечерю та накривала на стіл. Просила чоловіка допомогти, однак він відмовився, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт, він взяв речі та почав покидати приміщення. При цьому, наніс їй удар в обличчя, в очах потемніло, вона почала кричати та плакати. Старший син приніс їй телефон, викликала КШМД та перетелефонувала до сестри. До 18 год. була госпіталізована, після чого повернулася додому на таксі. Після нанесеного удару в неї суттєво погіршився стан здоров`я, погіршився зір. Вважає, що обвинуваченого слід карати суворо, цивільний позов задоволити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є рідною сестрою потерпілої. 06.01.2022 року на її мобільний телефон зателевонувала сестра, потерпіла ОСОБА_8 та повідомила, що між нею та чоловіком виник словесний конфлікт, та як наслідок останній вдарив її в обличчя. Свідок прибула за адресою проживання потерпілої та обвинуваченого, в потерпілої на носі була кров, почало синіти око. Залишалася з дітьми, оскільки потерпілу було госпіталізовано.

Свідок ОСОБА_11 надала суду пояснення, що станом на 06.01.2022 року працювала лікарем МШД та прибула за викликом за адресою: АДРЕСА_3 . В потерпілої було зафіксовано травму голови. Зі слів останньої побив чоловік.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що 06.01.2022 року отримавши повідомлення на 102, прибув в складі екіпажу СОГ за адресою: АДРЕСА_3 . По прибутті звернув увагу, що заявниця, потерпіла ОСОБА_8 , перебувала в збудженому стані, скаржилася що чоловік прослуховує її телефон, зраджує, висловлювала думки про переслідування. Вказала, що чоловік її штовхнув. Від написання заяви відмовилася. Зазначив, що обстановка в домі була порушена, речі не на своїх місцях.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена іншими письмовими доказами кримінального провадження, а саме:

- заявами про вчинене кримінальне правопорушення від 08.01.2022 та 21.01.2022 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_8 звернулася до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області з приводу систематичного завдання їй обвинуваченим фізичного болю внаслідок домашнього насильства, погроз спричинення тілесних ушкоджень; нанесення їй 06.01.2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 удару в область обличчя. За результатами огляду в КНП ОКЛ Івано-Франківської ОР ОСОБА_8 встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови. Підшкірна гематома повіки лівого ока. Контузія легкого ступеня лівого ока. Перелом кісток носа, що підтверджується довідками №57 від 06.01.2022 року (а.с.109-113, 180);

- висновком експерта №6 від 01.03.2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: садно в ділянці спинки носа зліва, про що свідчить ділянка рожевого епідермісу, яке може відповідати терміну вказаному в постанові, утворилося від дії тупого твердого предмета, могло утворитися як при нанесенні удару тупим твердим предметом у вказану вище ділянку тіла, так і при ударі цією ділянкою тіла до тупого твердого предмету і відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.125);

- догоспітальним клінічним протоколом №196 потерпілої ОСОБА_8 від 06.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_8 доставлена в КНП ОКЛ Івано-Франківської ОР швидкою допомогою зі скаргами на біль голови, носа, головокружіння, нудоту, погіршення зору на ліве око. Зі слів пацієнтки близько 15 год. 30 хв. побив чоловік (а.с. 130, 131);

- копією карти виїзду ШМД №905 від 06.01.2022 року, з якої вбачається, що о 15 год. 15 хв. надійшов виклик з приводу отримання травми ОСОБА_8 . Прибувши на місце виклику о 15 год. 34 хв. лікарем було надано потерпілій ОСОБА_8 медичну допомогу та встановлено попередній діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Тупа травма лівого ока. Забій носа. О 15 год. 57 хв. доставлено у приймальне відділення ОКЛ Івано-Франківської ОР (а.с.136);

- висновоком експерта №22/6-22Д від 24.06.2022 року (за результатами додаткової судово-медичної експертизи), згідно якого на підставі даних висновку експерта №6 від 11.02.2022 року та додатково наданих медичних документів (догоспітальний клінічний протокол №196 КНП ОКЛ ІФ-ОР, оптичний диск, карта виїзу медичної допомоги №905, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) експерт прийшов до наступних висновків: у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа із зміщенням, без порушення функції носового дихання та садном в ділянці спинки носа зліва, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синець в ділянці лівого ока, який відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження можуть відповідати терміну вказаному в постанові, і утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянки тіла, так і при ударах цими ділянками тіла до таких предметів (а.с.138, 139).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що дружина спровокувала ситуацію та умислу на нанесення будь яких тілесних ушкоджень у нього не було спростовується зокрема: копією карти виїзду ШМД №905, висновоком експерта №22/6-22Д від 24.06.2022 року.

Суд не бере до уваги та відкидає як недопустимий доказ, речовий доказ, DVD-диск із відеозаписами та фотознімками поведінки потерпілої 06.01.2022 року та вчинення нею дій за адресою місця проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 (а.с.176 том 1), який надано стороною, з наступних підстав.

Перелік належних суб`єктів, що мають право проводити процесуальні дії з отримання доказів, викладається у ч.1 ст.84 КПК України це слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд, що здійснюють конкретне кримінальне провадження.

Відповідно до ч.3 ст.93 КПК сторона захисту не наділена правом проведення слідчих і негласних дій та інших процесуальних дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Стороні захисту надана можливість лише ініціювати їх проведення.

Відповідно до ст. 86 КПК, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень,на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Окрім того, в рішенні Конституційного Суду від 20.10.2011 року № 12-рп/2011, зазначається, що допустимість доказів є прерогативою національного права, а порядок збирання доказів, передбачений законодавством України, має відповідати основним правам, які визначені Конвенцією.

Суд, беручи до уваги розумність строків розгляду даного кримінального провадження виходив з наступного. Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження, відповідно до ч.3 ст.28 КПК України є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Згідно до правового висновку ККС ВС викладеного в ухвалі від 30.05.2018 року №676/7346/15-к суд констактував, що хоча Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права. Вищевказана правова позиція вказує на принцип заборони зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, та фактично був екстрапольований як загальний принцип і на кримінальне судочинство в Україні.

ЄСПЛ в своєму рішенні Юніон Аліментаріа проти Іспанії від 07.07.1989 року вказував на недопустимість знівелювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування судового процесу чи зловживання своїм процесуальним правом. А тому, ККС ВС у постанові від 09.04.2019 року у справі №306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. При цьому в ухвалі від 18.09.2018 року у справі №1-9/11 суд виходив із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами. А отже, законодавець все ж таки здійснює послідовне закріплення процесуальних запобіжників від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами учасників судового розгляду.

В судовому засіданні 08.02.2024 року захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про оголошення перерви з метою надання часу для підготовки до судових дебатів, яке судоб було задоволено. Однак, в судове засідання призначене на 29.02.2024 року 11 год. 00 хв. захисник ОСОБА_7 не з`явилась, подала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою (а.с.10 том 2). Крім цього, в судове засідання 08.04.2024 року вищевказаний захисник також не з`явилась, та під час перебування суду у нарадчій кімнаті, о 11 год. 10 хв. було зареєстровано заяву адвоката ОСОБА_7 про чергове відкладення судового засідання.

Виходячи з вищевикладеного та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також складності даного кримінального провадження з урахуванням кількості учасників провадження, правової кваліфікації кримінального правопорушення, характеру обставин, що підлягають доказуванню, меж доказуванн, а також беручи до уваги обсяг та специфіку процесуальних дій, які є необхідними для всебічного та повного дослідження обставин даного кримінального правопорушення, оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження та беручи до уваги не завжди належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків, та беручи до уваги Постанову Вищого Спеціалізованого Суду України № 11 від 17.10.2014 року, «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», розумним, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного судового захисту.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає дану кваліфікацію правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, зокрема те, що він згідно ст. 89 КК України раніше несудимий, працевлаштований, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, розлучений, а також те, що на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, позицію прокурора, захисника, які просили призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, потерпілої та представника потерпілої, які просили призначити суворе покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити основне покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , з врахуванням заяви про уточнення від 23.05.2023 року та клопотання від 24.10.2023 року підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Так, потерпілою ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення, в тому числі, матеріальної шкоди в розмірі 5 129 грн., яка випливає із долучених нею до позовної заяви квитанцій, а отже є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Крім цього, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Щодо стягнення 50 000,00 грн. моральної шкоди, то судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілій дійсно заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа із зміщенням, без порушення функцій носового дихання та садном в ділянці спинки носа зліва, синець в ділянці лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синець в ділянці лівого ока, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона пережила моральні та фізичні страждання, а тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище як потерпілої, так і обвинуваченого, позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі 30 000,00 грн., в решті суми позовної вимоги слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Потерпілою ОСОБА_8 16.05.2022 року на виконання умов договору про надання правничої допомоги було сплачено на користь адвоката ОСОБА_9 10 000,00 грн. за представництво в суді, що підтверджується копією квитанції Серія АВ (а.с.193).

Таким чином, з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілої витрати за надання правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відсутні.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_4 (п`ять тисяч сто двадцять дев`ять) гривень матеріальної, 30 000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_13