ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №631/194/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/516/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.286 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 листопада 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Станичне Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 06 травня 2020 року близько 21 години 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось можливим, ОСОБА_7 керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» з литовською реєстрацією, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Добровольців в селі Станичне Нововодолазького (нині Красноградського) району Харківської області у напрямку вулиці Шкільна село Станичне Нововодолазького (нині Красноградського) району Харківської області, до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході руху, між домоволодінням № НОМЕР_2 та домоволодінням АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не врахував дійсну дорожню обстановку, чим допустив кримінальну протиправну недбалість га грубо порушив вимоги пункт 10.1. Правил дорожнього руху України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення вищезазначеної вимоги Правил дорожнього руху України виявилось у тому, що водій автомобілю «VOLKSWAGEN PASSAT», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_7 перед початком маневру ліворуч повинен був упевнитися у безпеці, своїх дій, натомість здійснив небезпечний маневр ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення керованого ним автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», з реєстраційним номером НОМЕР_1 .ю з велосипедом «Україна» під керуванням ОСОБА_8 , яка рухалась у зустрічному напрямку по правому узбіччю по ходу свого руху.

У результаті зіткнення водію велосипеда ОСОБА_8 були заподіяні наступні тілесні ушкодження. Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/67-НВ/20 від 12 листопада 2020 року у ОСОБА_8 мала місце поєднана закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку і травма лівої нижньої кінцівки з відкритим з відкритим осколковим переломом лівої стегнової кістки в середній третині, закритим переломом обох гомілкових кісток в середній третині; садна, забійно-рвані рани на обличчі, які виникли від травматичної дії тупих твердих предметів з механізмом утворення переломів і ран - удар, саден - ковзання. Всі перераховані ушкодження утворилися в короткий проміжок часу і заподіяні внаслідок дії тупих твердих предметів. Характер перерахованих вище ушкоджень не виключає можливості утворення їх в умовах автомобільної травми, в результаті наїзду (удару) частинами автомобіля, на потерпілу, можливо в період часу і за умов, зазначених у постанові. Виходячи з локалізації та характеру ушкоджень, в момент первинного контакту з транспортним засобом (автомобілем) потерпіла була звернена до рухомого транспортного засобу, найбільш ймовірно, лівою передньою-бічною поверхнею тіла. За ступенем тяжкості: відкритий перелом стегнової кістки - це тяжке тілесне ушкодження за ознаками небезпечних для життя (пункти 2.1.2., 2.1.3. «м» «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року № 6); закриті переломи гомілкових кісток - це тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу' здоров`я строком понад 3 тижні (більше 21 день) (пункти 2.2.1., 2.2.2. «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року № 6); інші виявлені тілесні ушкодження (закрита черепно-мозкова травма, забійні рани) - це легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`ю тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день) (пункти 2.3.1 «a», 2.3.2. «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року № 6). Між спричиненими тілесними ушкодженнями та наслідками, що настали у ОСОБА_8 , мається причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-20/22608-ІТ від 19 січня 2021 року, у даній дорожній обстановці водій автомобілю «VOLKSWAGEN PASSAT» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху України. У діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN» ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В дорожньо-транспортній обстановці, шо склалася, водій автомобілю «VOLKSWAGEN» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути дорожньо0транспортної пригоди шляхом виконання вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, а саме упевнившись у безпеці перед початком маневру ліворуч.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипед «Україна», вартістю 1416 гривень 00 копійок, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4 від 25 січня 2021 року, зазнав пошкоджень та деформацій.

Таким чином, ОСОБА_7 під час керування транспортним засобом порушив правил безпеки дорожнього руху, в результаті чого потерпілій ОСОБА_8 були заподіяли тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, у тому числі тяжке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що суд при призначення ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував, що останній вчинив тяжкий злочин; показання потерпілої, яка після дорожньо-транспортної пригоди перебувала майже рік у лікарні та за цей час їй було зроблено не одне операційне втручання, витрачено багато грошей на лікування та реабілітацію. Зауважив, що згідно показань потерпілої, ОСОБА_7 спочатку приїздив до лікарні, але потім допомагати перестав, надав матеріальну допомогу на загальну суду 15 тис. грн., що, на думку потерпілої, є недостатнім для відшкодування завданої їй шкоди. Відзначив, що характер пошкодження автомобіля вказує на те, що ОСОБА_11 не міг не усвідомлювати, що збив людину, разом з тим останній покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що з урахуванням вищевикладеного, підстав для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України не вбачається. Також вважає, що суд, призначивши ОСОБА_11 мінімальне додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік не врахував сукупність усіх обставин кримінального провадження, а також істотність допущених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, що не сприятиме запобіганню вчинення обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. На апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури обвинуваченим були подані заперечення та останній просив залишити її без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого, потерпілої, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація дій останнього за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, є обґрунтованими.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Суд також взяв до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин - з`явлення із зізнанням, повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілій, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також досудову доповідь центру пробації, згідно якої ризик ймовірності вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

З урахуванням зазначеного призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим і підстав для застосування більш суворого основного та додаткового за своїм розміром покарання, як про це просить у скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає.

Однак, суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, залишив поза увагою, що потерпіла після дорожньо-транспортної пригоди майже рік перебувала у лікарні, перенесла декілька оперативних втручань, однак обвинувачений з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме за чотири роки, жодний дій направлених на повне відшкодування завданих злочином збитків потерпілій не вчинив.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, і відповідно до вимог п.п.4 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді і розмірі визначеному судом першої інстанції, без застосування положень ст.75 КК України.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженнізадовольнити частково.

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

У решті вирок залишити без змін.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: