Справа № 147/720/24
Провадження № 1-кп/147/70/24
ВИРОК

іменем України

04 червня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Тростянець кримінальне провадження за №0000375 від 30.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхівка Тростянецького району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку як суб?єкт господарювання, не маючи відповідної ліцензії на право торгівлі спиртом етиловим, усупереч вимогам ст. 14 Закону У країни «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, за відсутності відповідних документів, які підтверджують походження продукції, її якість та законність виробництва, за невстановлених обставин у невстановлений час, але не пізніше 02.11.2023, незаконно придбав з метою збуту без сплати акцизного податку незаконно виготовлений спирт етиловий, який відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України відноситься до підакцизних товарів.

Зазначений незаконно виготовлений спирт етиловий загальним об?ємом 610 літрів ОСОБА_4 розмістив в ангарному приміщенні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , тобто у місці, відомості про місцезнаходження якого в порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» не внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, де незаконно зберігав з метою збуту до 02.11.2023, коли працівниками правоохоронних органів проведено обшук.

Так, 02.11.2023 у ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 в ангарному приміщенні виявлено та вилучено 3 полімерних бочки синього кольору ємністю 200 літрів кожна, повністю наповнених спиртом етиловим, та 1 полімерну бочку білого кольору ємністю 200 літрів, у якій знаходилося 10 літрів спирту етилового, а загалом 610 літрів спирту етилового.

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-23/19837-ФХД від 16.11.2023, вилучені під час обшуку рідини є спиртовмісними рідинами з об?ємною часткою етилового спирту 96,0% об?ємних, які можливо віднести до спирту етилового, та які за органолептичними та фізико-хімічними показниками відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, тобто у незаконному придбанні з метою збуту та зберіганні з цією метою незаконно виготовленого спирту етилового.

У кримінальному провадженні №0000375 від 30.04.2024 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому кримінальному проваджені ОСОБА_4 за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 , 30.04.2024 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості, прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 204 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 204 КК України у виді штрафу розміром 5000 (п`ять) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Також, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

На підставі ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, зазначивши, що при її укладенні були дотриманні вимоги Кримінального кодексу та Кримінального процесуального кодексу України. Просив стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, повернути обвинуваченому мобільні телефони, бочки, які є речовим доказом - конфіскувати в дохід держави. Крім того, не заперечував проти розстрочки судом штрафу, визначеного угодою.

ОСОБА_4 просив угоду затвердити, визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, не заперечував проти обставин, встановлених під час проведення досудового розслідування. Зазначив, що під час укладення угоди на нього жодного тиску не вчинялось, укладення угоди є добровільним. Також обвинувачений зазначив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, однак певними частинами.

Захисник ОСОБА_5 підтвердила обставини викладені обвинуваченим, відмітила дотримання вимог КПК України при укладенні угоди. Також просила розстрочити виплату суми штрафу, оскільки обвинувачений є пенсіонером та не має змоги відразу сплатити означену суму. Крім того, просила при вирішенні питання речових доказів, окрім мобільних телефонів, повернути обвинуваченому і бочки.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 204 КК України, тобто незаконне придбання з метою збуту та зберіганні з цією метою незаконно виготовленого спирту етилового

Покарання, узгоджене сторонами, відповідає санкції, передбаченій ч. 1 ст.204 КК України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше не судимий, неодружений, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та похилий вік.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, а також те, що укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд затверджує дану угоду та призначає покарання, узгоджене сторонами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно положень ст. 26 КВК України, у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Приймаючи до уваги майновий стан обвинуваченого, враховуючи те, що він є пенсіонером, зазначив про відсутність іншого доходу, суд вважає, що є достатньо об`єктивних факторів, які ускладнюють виконання судового рішення, тому вважає можливим розстрочити сплату штрафу із розстрочкою на шість місяців рівними частинами.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2023 у справі №127/34146/23, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Згідно ст.ст.122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.04.2024 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 5000 (п`яти) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 85000 (вісімдесяти п`яти тисяч) гривень рівними частинами на строк 6 (шість) місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 14166,67 гривень (чотирнадцять тисяч сто шістдесят шість гривень шістдесят сім копійок) щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2023 у справі №127/34146/23.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «SIGMA», червоного кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «MEIZU», чорного кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung», сірого кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з сім картою оператора мобільного зв`язку «Life» НОМЕР_7 , що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП у Вінницькій області - повернути ОСОБА_4 ;

- 4 (чотири) полімерні пляшки ємністю 1,5 л, в які відібрано зразки рідини з бочок, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП у Вінницькій області - знищити;

- 3 (три) бочки (№1, №2 та №3) синього кольору ємністю по 200 л, 1 (одну) бочку (№4) білого кольору ємністю 200 л, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області - конфіскувати в дохід держави;

- 610 літрів етилового спирту, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Роз`яснити сторонам, що, відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1