Справа №: 486/1892/23 Провадження № 1-кп/486/113/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000288 від 06.06.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Костянтинівка, Арбузинського району, Миколаївської області; громадянину України, який працював за наймом, що має середню спеціальну освіту за спеціальністю слюсар-тесляр, з його слів одруженому, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_7 , 2011 року народження, ОСОБА_8 , 2013 року народження; сім`я якого має статус багатодітної; що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні 08.03.2024 пітримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , яке надійшло через апарат суду.

Клопотання прокурор обгрунтовує тим, що Южноукраїнським міським судом Миколаївської області розглядається кримінальне провадження № 0000288 від 06.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. У зв`язку з тим, що строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою спливає 16 березня 2024 року, просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

В обгрунтування клопотання посилається на те, що 21.06.2023 підозрюваного ОСОБА_4 затримано на підставі ч. 4 ст. 208 КПК України. 22.06.2023 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. 23.06.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в ході досудового слідства постійно продовжувався слідчими суддями. Судом в підготовчому судовому засіданні було продовжено запобіжний захід, який потребує продовження насьогодні.

Прокурор обгрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, з корисливих мотивів, перебуваючи у місті Южноукраїнськ Миколаївської області, діючи умисно, на шкоду основам національної безпеки України, передбачаючи, що його дії можуть завдати шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, за допомогою власного мобільного телефону марки «HUAWEI Y5», моделі «DRA-L21», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картками операторів мобільного зв`язку з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з власного акаунту в месенджері «Telegram», надіслав представнику країни-агресора (рф), який в зазначеному месенджері зареєстрований під нік-неймом « ОСОБА_9 » (за номером телефону НОМЕР_5 ):

- 31.05.2023 о 13 год. 39 хв. фотозображення розташування блок-посту ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- 01.06.2023 о 14 год. 20 хв. координати розташування спостережного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де цілодобово несе службу добровольче формування Южноукраїнської міської територіальної громади № 1 у складі відділення ( НОМЕР_6 ), та повідомлення з текстом «Жду бабки»;

- 13.06.2023 о 10 год. 00 хв. фотозображення та координати розташування адміністративної будівлі Сил територіальної оборони у АДРЕСА_2 : пункт управління добровольчого формування Южноукраїнської міської територіальної громади № 1 ( НОМЕР_7 , НОМЕР_8 );

- 21.06.2023 о 17 год. 26 хв. координати розташування адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 , де також розміщено пункт управління підрозділами оборони міста Южноукраїнськ ( НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ).

При цьому, така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а ОСОБА_4 розумів, що вона збирається для подальшої передачі державі (рф), що здійснює збройну агресію проти України.

Поширена 31.05.2023, 01.06.2023, 13.06.2023 та 21.06.2023 ОСОБА_4 інформація, що надана із географічними орієнтирами на місцевості, надає можливість визначити чітке місце розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території м. Южноукраїнська Миколаївської області та створює фактичну загрозу їх ураження.

Крім цього, за поширення інформації щодо розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань ОСОБА_4 отримував грошову винагороду шляхом направлення коштів на власну банківську картку «Монобанк» (АТ «УніверсалБанк») та картку «Райффайзен Банк Аваль».

Прокурор в своєму клопотанні посилається на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Також прокурор посилається на Конституцію України, Гаазьку конвенцію 1907 року, IV Женевську конвенцію 1949 року, Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року, Гельсінський заключний акт Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, Статут ООН і Декларації Генеральної Асамблеї ООН.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до цього обвинуваченого є забезпеченням виконання таким обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким ризикам, як:

- переховування від органів досудового розслідування та суду;

- перешкоджання кримінального провадження іншим чином;

- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, прокурор зазначив, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, розуміючи тяжкість вчиненого злочину та передбачену кримінальну відповідальність, знаючи, що частина території України окупована і не знаходиться під контролем правоохоронних органів. Вказаному ризику сприяє те, що він не працює, не має постійних джерел доходу, зловживає наркотичними засобами.

Також зазначив, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_4 міг діяти, а також вживаються відповідні оперативно-розшукові заходи, спрямовані на притягнення їх до відповідальності, що дає підстави вважати, що подальша процесуальна поведінка ОСОБА_4 може мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Зважаючи на характер злочинних дій, у яких він обвинувачується, його проросійські політичні погляди, та зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, а особа, якій ОСОБА_4 передавав інформацію про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до закону військових формувань, до цього часу не затримана правоохоронними органами, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки.

В судовому засіданні 08.03.2024 старший групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000288 від 06.06.2023 прокурор ОСОБА_10 підтримав клопотання, посилаючись, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, не відпали та фактично залишились до теперішнього часу. Крім того прокурор посилався на те, щоб суд при вирішенні клопотання звернув особливу увагу на те, що обвинувачений співпрацював з агресором, на теперішній час тривають бойові дії на території України, в тому числі і в частині Миколаївської області, а обвинувачений ОСОБА_4 передавав інформацію про розташування Збройних сил України та військові формування, крім того на час розгляду даного клопотання правоохоронними органами не встановлено особу, якій передавав вищезгадану інформацію ОСОБА_4 , тому він заперечує та не погоджується з доводами захисника, що відпали ризики і що органи досудового слідства, звертаючись із зазначеним клопотанням не абстрактно оцінюють обставини, за яких обвинувачений може продовжити вчиняти ті ж самі злочинні дії. Також прокурор просив суд звернути увагу на характер певного суспільного інтересу, який в даному випадку на його думку превалює над принципом поваги до свободи особистості. Зауважив, що ступінь суспільної небезпеки дозволяє спрогнозувати з достатньо високою імовірністю поведінку обвинуваченого а також просив суд врахувати особливість конкретної справи.

В судовому засіданні 08.03.2024 обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення даного клопотання, пояснював, що він визнає себе винним, підтверджує факт, що він таку інформацію передавав, пояснив, що особисто з людиною, з якою він спілкувався, який себе називав ОСОБА_11 , він не знайомий, особисто не зустрічався та не бачив, а передавав цю інформацію з корисних мотивів. Просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і у випадку обрання такого запобіжного заходу він буде перебувати у квартирі АДРЕСА_3 . З огляду на те, що в судовому засіданні перебувала його мати, дружина та троє неповнолітніх дітей, просив суд застосувати до нього домашній арешт.

В судовому засіданні 08.03.2024 захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, не погодився з доводами прокурора та ризиками, на які той посилався.

Адвокат посилався на те, що його підзахисний раніше несудимий і до моменту взяття під варту в поле зору органів досудового слідства не потрапляв, що обвинувачений має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , матір ОСОБА_12 та сім`ю, з якими він підтримує родинні зв`язки. Просив врахувати пункт 145 рішення від 22.12.2012 у справі за заявою №5826/03 «Ідалов проти Росії», пункт 47 рішення від 06.05.2007 у справі за заявою №14348/02 «Гарицький проти Польщі», пункт 40 рішення від 26.01.2007 у справі за заявою №65655/01 «Храїді проти Німеччини», пункт 81 рішення від 10.07.2001 у справі за заявою №33977/96 «Ілійков проти Болгарії», в яких Європейський суд з прав людини зазначив: хоча серйозність покарання є релевантною обставиною при оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи.

Крім того, захисник вважає, що оскільки його підзахисний перебував в СІЗО з 23.06.2023, тобто більш ніж вісім місяців, то цей час перебування під вартою надав йому можливість виключити вживання заборонених наркотичних засобів.

Захисник просив суд звернути увагу на те, що ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватися абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами. Вважає, що ризик перешкоджання є надуманим і в судовому засіданні прокурором недоведений.

Також просив врахувати пункти 80, 81 рішення від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де ЄСПЛ дійшов висновку, що нерозгляд національними органами України можливості обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, є порушенням п.3 ст.5 Конвенції.

Посилаючись на викладене, захисник просить відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати до ОСОБА_4 особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час доби з 22-00 до 06-00 за місцем постійного проживання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відповідно до яких суд може заборонити обвинуваченому користуватися інтернетом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.06.2023 підозрюваного ОСОБА_4 затримано на підставі ч. 4 ст. 208 КПК України.

22.06.2023 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

23.06.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали до 19.08.2023.

17.08.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою, строк дії ухвали до 15.10.2023.

17.08.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000288 продовжено до чотирьох місяців, а саме до 22.10.2023.

12.10.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000288 продовжено до шести місяців, а саме до 22.12.2023.

12.10.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою, строк дії ухвали до 10.12.2023.

04.12.2023 ухвалою Южноукраїнського міського суду обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 01.02.2024.

31.01.2024 ухвалою Южноукраїнського міського суду обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 16.03.2024.

Суд вважає слушними доводи захисника, що тяжкість злочину сама по собі не може бути самостійною підставою для продовження утримання обвинуваченого під вартою, та посилання на рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії».

Суд при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до злочинів проти основ національної безпеки і вчинений під час воєнного стану в Україні, який продовжено на даний час.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, співпрацю з агресором та вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки, чого суд виключати не може.

Суд враховує, що ОСОБА_4 проживає на території Миколаївської області, передавав інформацію агресору про розташування блокпостів в м.Южноукраїнську, пунктів управління добровольчого формування, адміністративних будівель сил територіальної оборони в м.Южноукраїнську Миколаївської області, підтримував та виправдовував агресію рф та введення військ на територію України. Передавав інформацію за грошову винагороду, надавав відомості щодо місць дислокації на території м.Южноукраїнська Збройних сил України.

Суд також враховує, що станом на день розгляду клопотання продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу, ступінь суспільної небезпечності в даному випадку превалює над принципом поваги до свободи особистості і на думку суду є виправданим з огляду на те, що на даний час тривають бойові дії в тому числі і в частині Миколаївської області, на чому наголошував в судовому засіданні прокурор.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу застосовує «трискладовий тест»: втручання здійснене «згідно з законом», воно відповідає законній (легітимній) меті, воно необхідно в демократичному суспільстві. Цей вираз не лише вимагає дотримання внутрішнього законодавства, але також має відношення до якості цього закону, вимагаючи його сумісності з принципом верховенства права (Halford проти Сполученого Королівства, §49)

Суд враховує рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях, коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи.

Суд критично оцінює аргументи захисту, що його підзахисний вперше перебуває під вартою, раніше в поле зору правоохоронних органів не потрапляв, що на його думку він перестав вживати наркотичні засоби, перебуваючи під вартою.

Суд оцінює тяжкість кримінального правопорушення, час його вчинення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, але має залежність від наркотичних засобів, під впливом яких і заради їх отримання може продовжити під час військових дій в Миколаївській області, під час дії воєнного стану в Україні передавати інформацію особам, які органами досудового слідства на даний час невстановлені. Обвинувачений ОСОБА_4 , який є громадянином України, при його допиті в ході розгляду кримінального провадження свою вину визнав, погоджується з обвинуваченням повністю, не заперечує факт фотофіксації і передачі на номер телефону, зареєстрований у країні-агресорі, інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, перелік якої затверджений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №73 від 03.03.2022.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 довів, що викладені вище обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд при продовженні запобіжного заходу на стадії судового розгляду не вбачає ознак порушень матеріальних та процесуальних норм національного законодавства. Обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти Української Держави та Українського Народу, яке не може за вище перерахованих обставин вважатися необґрунтованим. Тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку суду залишається пропорційним щодо досягнення законної мети, так як продовжують існувати певні підстави, які є виправданими с точки зору безпеки.

Крім того, суд вважає, що в діях обвинуваченого наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, які доведені прокурором, обвинувачений є працездатною особою, доказів про тяжкість захворювань ОСОБА_4 суду не надано, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі судового розгляду, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, так як обвинувачений може продовжити злочинну діяльність в умовах збройної агресії проти України, спрямовану на допомогу державі-агресору шляхом надання інформації про Збройні сили України, які в майбутньому можуть призвести до позбавлення життя не лише військових, а й цивільних осіб, крім того дітей, та знищення інфраструктури України.

Сторона захисту не надала суду належним і допустимих доказів, які б надавали суду можливість застосувати альтернативний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме бажання обвинуваченого бути з сім`єю для суду є непереконливим.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», за адресою: вул. Лагерне поле 5, м. Миколаїв на 45 (сорок п`ять) діб.

Строк дії ухвали суду обчислюється з 08 березня 2024 року до 22 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_13