КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 133/1530/24
Номер провадження 1-кс/133/356/24
У Х В А Л А

про застосування дії запобіжного заходу

23.05.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ВП № 2 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

по матеріалах кримінального провадження № 0000244 від 21 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням погодженим прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по матеріалах кримінального провадження № 0000244 від 21 травня 2024 року, за ознаками кримігального правопорушення, передбаченого с. 4 ст. 185 КК України, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим, а саме: 1) 30 листопада 2018 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 11 липня 2019 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 15 діб арешту; 3) 20 червня 2022 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України до 4 років позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так 21 травня 2024 року приблизно о 15:00 годині, під час дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено в Україні з 24.02.2022 та відповідно до Указу Президента України від 09 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк його дії продовжено до 12 серпня 2024 року, ОСОБА_5 , повторно, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де побачив на столі в піднавісі, під`єднаний до електромережі, ноутбук марки НР intel Centrino 2 моделі НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .Продовжуючи виконувати свій злочинний намір, пересвідчившись в тому, що власник відсутній та ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає за його протиправними діями, переслідуючи особисті корисливі мотиви, діючи умисно та таємно, ОСОБА_5 підійшов до вказаного ноутбуку, від`єднав його від електромережі та разом з акумуляторною батареєю та дротом до неї, поклав під свою куртку. Після вчиненого ОСОБА_5 з викраденим з місця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до довідки вартості, ринкова вартість бувшого у використанні ноутбука марки НР intel Centrino 2 модель Compaq 6730 b, на момент вчинення кримінального правопорушення, становила 2 500,00 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2 500,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, повторно.

22 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та в ході допиту повідомив, що 21 травня 2024 року близько 15 години разом зі своїм молодшим братом ОСОБА_9 та приятелем ОСОБА_10 вирішили здати металобрухт для чого їм потрібен був автомобіль і тому вони пішли до односельчанина ОСОБА_7 , що проживає на АДРЕСА_2 та попросити щоб він на власному автомобілі завіз їх на пункт прийому металобрухту в с. Махнівка. Прийшовши на територію домоволодіння ОСОБА_11 , вони побачили, що ні його ні його дружини ОСОБА_12 дома немає. Поряд з вхідними дверима в будинок, під навісом на столі, він побачив ноутбук, що був ввімкнений в розетку. Даний факт він зауважив, але вони вийшли втрьох з території домоволодіння Сауляка та пішли в напрямку мосту, що на річці, маючи намір йти в центр села до гаража ОСОБА_13 . По дорозі ОСОБА_14 запропонував повернутися та викрасти ноутбук з території домоволодіння ОСОБА_15 , продати та на виручені кошти придбати алкогольні напої. Він сказав щоб ОСОБА_16 йшов та забирав ноутбук, але він відмовився та запропонував йому, щоб він повернувся та викрав ноутбук, а він його зачекає. Він погодився та повернувся до території домоволодіння ОСОБА_15 , забрав ноутбук разом з блочком та частиною дроту, після чого відразу вийшов з території домоволодіння. Коли він виходив з території домоволодіння ОСОБА_15 ніхто його не бачив. Проходячи поряд з сусіднім будинком він побачив, що на лавці сидить сусід ОСОБА_15 і ОСОБА_17 . Він дещо пришвидшив ходу, але почув позаду себе оклик щоб він відав ноутбук, але на дані слова він не реагував, лише почав бігти та наздогнавши ОСОБА_18 , передав йому ноутбук. ОСОБА_19 наздогнав його і відразу наніс удар кулаком в голову в область лівого виска. Він відштовхнув його, але ОСОБА_20 його заломав та збив з ніг на землю та тримав. Він ледь вирвався від ОСОБА_21 та побіг по містку до майстерні ОСОБА_13 , де вже був ОСОБА_14 та брат ОСОБА_9 . Він побачив, що ноутбук вже у ОСОБА_13 і щодо продажу ноутбука домовлявся ОСОБА_22 . Будучи вже у ОСОБА_13 він побачив, що немає належного йому мобільного телефону марки Sigma з карткою мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_2 .

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану повторно, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , в якому повідомляється про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 21.05.2024, а саме приміщення майстерні, що за адресою АДРЕСА_4 , яке перебуває в користуванні ОСОБА_23 , який на підставі письмової заяви добровільно видав ноутбук марки НР intel Centrino 2 модель Compaq 6730 b, що йому пропонував придбати ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого, він дав детальні покази щодо обставин та способу вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 21.05.2024, а саме території поряд з домоволодінням ОСОБА_8 , де він на підставі письмової заяви добровільно видав мобільний телефон марки Sigma модель X-Style 18 Track imei 1: НОМЕР_3 ; imei 2: НОМЕР_4 з карткою мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , який надав покази про те, що він 21 травня 2024 року близько 15 години разом зі ОСОБА_25 та ОСОБА_26 прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_11 домовитися про те щоб він на власному автомобілі завіз їх в м. Бердичів на пункт прийому металобрухту, де вони мали намір здати знайдений в ОСОБА_27 дома металобрухт. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_15 вони побачили на столі під навісом, що поряд з вхідними дверима до будинку, ноутбук. Оскільки господарів не було, тому вони залишили територію домоволодіння та пішли в напрямку центру села. Йдучи по дорозі, ОСОБА_28 запропонував викрасти ноутбук, який знаходився на території домоволодіння ОСОБА_15 , однак він та ОСОБА_29 відмовились та відмовляли також ОСОБА_30 , однак на їх вмовляння він не реагував та повернувся назад. Вони продовжували йти в напрямку центру села і біля річки вирішили зачекати ОСОБА_30 . Через деякий час їх наздогнав ОСОБА_28 та вони побачили, що в нього в руках ноутбук. Відразу після цього вони пішли до майстерні ОСОБА_13 де показали йому ноутбук і запропонували купити його. Йдучи по дорозі до ОСОБА_31 . ОСОБА_28 виявив відсутність свого мобільного телефону і тому він разом з ОСОБА_9 повернулись шукати його на місце де вказав ОСОБА_32 , однак не знайшли.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який дав показання про те, що 21 травня 2024 року близько 17 години він знаходився в своїй майстерні і в цей час до нього прийшли місцеві жителі ОСОБА_28 та ОСОБА_9 та ОСОБА_33 . У ОСОБА_34 в руках був ноутбук марки НР, який він запропонував в нього купити. Оскільки він не вмикався, тому сказав, що потрібно перевірити чи він в робочому стані. Кому саме належить даний ноутбук йому не повідомляли.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_35 , який дав показання про те, що 21 травня 2024 року в післяобідню пору, точного часу не знає, він сидів на лавці поряд зі своїм домоволодінням. Поряд з ним знаходився ОСОБА_17 , який допомагав по господарству його сусідам ОСОБА_15 , яких на той час дома не було, а саме доглядав худобу. В цей час він побачив, що по вулиці до будинку ОСОБА_15 підійшло троє молодих чоловіків, які зайшли на подвір`я і потім відразу вийшли, але через деякий час один з них, той що одягнутий в чорну куртку, повернувся та через декілька хвилин вийшов та пішов в напрямку річки.

21 травня 2024 року о 19:30 год., в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, громадянина України.

Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні повторного умисного тяжкого кримінального правопорушення, а тому розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення здатний переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення свого покарання.

Крім ризиків, визначених ст. 177 КПК України, наявні інші обставини, які вказують на необхідність обрання даного запобіжного заходу, визначені ст. 178 КПК України: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто даний злочин, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Тому, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

З отриманих даних установлено, що ризик того що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, полягає в тому, що останній не має постійного місця проживання, не має стійких соціальних зв`язків, ніде не працює, веде антигромадський спосіб життя, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів в тому числі проти власності.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків полягає в тому, що він обізнаний про місце їх проживання, а тому може шляхом або погроз, або умовляння чи в інший спосіб переконати потерпілого та свідків змінити надані ними раніше покази.

ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення оскільки він не має постійного джерела прибутку для існування, не має ніякої, а ні постійної, а ні тимчасової роботи, чи будь-яких підробітків.

На підставі викладеного слідчий вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки обвинувачений не виконуватиме в повній мірі покладені на нього обов`язки, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам.

Прокурор в судовому зсіданні підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти застосування до нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту в нічну пору доби, так як він перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 і звернувся з проханням проходити військову службу.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вважає ризики наведені слідчим, як підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 не доведеними та вважає за можливе застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби. Крім того, адвокат ОСОБА_6 подала до суду відомості проте, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до командування військової частини НОМЕР_5 з проханням проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_6 АДРЕСА_5 , оскільки останній перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Командування військової частини не запечує про переведення для подальшого проходження військової служби ОСОБА_5 на посаді гранатометника аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону ВОС 103061 Д, тафирний розряд 5 ШПК солдат військової частини НОМЕР_5 .

Суд, дослідивши клопотання слідчого, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого, доводи захисту, приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 знаходиться під вартою, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що перебування обвинуваченого в умовах ізоляції є на даний час необгрунтованим, а тому відносно нього потрібно обрати інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

У відповідності до п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов 'язків, а також запобігання ризикам зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч. 2 ст. 177 КПК є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

Разом з тим, слідчий вважає, що ризики, які є підставою для застосування щодо ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. Так, ОСОБА_5 , продовжує обвинувачуватися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відповідно, умисним, покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі.

Проте, суд критично відноситься до такої позиції прокурора, так як вона йде врозріз з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно положень ст. 5 Конвенції, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «... тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою...».

Окрім того, слід вказати, що кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого) за ч. 4 ст. 185 КК України, не тягне за собою автоматичне визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, до винесення вироку він вважається таким, як не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а тому суд вважає, що сам лише розмір санкції статті, по якій пред`явлене обвинувачення, не є достатнім чинником для тримання обвинуваченої під вартою.

Окрім того, як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006 р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічні висновки зроблено Європейським судом з прав людини в справх «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови».

В п. 51 Рішенні ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Що ж стосується ризику того, що підозрюваний може перешкодити належному проведенню судового розгляду, суд зазначає, що ризики не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ "Строган проти України", № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.

Крім того, в рішенні по справі "Осипенко проти України", №. 4634/04, §§ 77 і 79, 9 листопада 2010 року), вказано, що з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції».

Таким чином, суд вважає, що слідчий в судовому засіданні не довів тієї обставини, що підозрюваний, має намір переховуватися від суду, а просто обмежився посиланням на такий ризик.

Крім того, суд бере до уваги відомості із війської частини НОМЕР_5 , відповідно до яких ОСОБА_5 сам добровільно звернувся до війської частини з проханням про проходження війської служби, а командування війської частини не заперечувало про проходження війської служби ОСОБА_5 .

Однак, саме слідчим в процесі повинно бути надано такі докази неможливості застосування запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обоє 'язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Потрібно наголосити, що слідчий під час розгляду клопотання, щодо залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою приділив увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обгрунтувань. Зокрема слідчим зазначено, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити речові докази по кримінальному провадженню, проте не вказано яким способом, а також зазначено, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, проте жодних фактів на підтвердження даних обставин не наведено.

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор, у свою чергу, не навів доказів реальної можливості незаконного впливу підозрюваного на процес доказування у даному кримінальному провадженні, в тому числі і на свідків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про перешкоджання у кримінальному провадженню іншим чином, про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа обвинувачується, підтверджених документально, прокурором суду не надано.

Проте, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків прокурором в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

Враховуючи, що в судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, щоб обгрунтовувало недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд приходить до переконання, що домашній арешт як більш м`який запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також в повній мірі зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи вищавикладене, керуючись положеннями ст. 9, 29, 129 Конституції України, ч. 1 ст. 1, ст. 8, ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 183, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369, 370 - 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 застосувати строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 21 години вечора до 06 години ранку наступного дня;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали застосування домашнього арешту та вказаних обов`язків до 23 липня 2024 року, включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання до відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Хмільницькому районному відділу поліції ГУНП у Вінницькій області негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України, відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченою в цей же строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено о 16 годині 40 хвилин 27 травня 2024 року.

Суддя: