ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/878/24 Справа № 204/2804/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000262 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

власника майна ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про арешт майна та накладено на автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Transporter» НОМЕР_2 , ключ від нього, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу слід задовольнити, оскільки вказаний транспортний засіб використовувався підозрюваними під час вчинення ними кримінальних правопорушень та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі. Захисник вказує, що стороною обвинувачення вже було вилучено змиви з поверхонь вказаного автомобіля, а також з огляду на наявність відеозаписів з камер відеоспостереження, які на думку обвинувачення, підтверджують факт користування автомобілем ОСОБА_7 , таким чином слідчий не дотримався вимог ст. 171 КПК і мета арешту даного автомобіля фактично досягнута. У зв`язку з чим, як підставу для скасування оскарженої ухвали захисник наводить доводи про істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, а саме, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, визначених в ст. 98 КПК. Також зауважує, що автомобіль належить ОСОБА_10 , яка не є учасником кримінального провадження в межах якого на її майно накладено арешт, яку навіть не було повідомлено про час та дату судового засідання по розгляду даного клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 та власник майна ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та, з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Підозрюваний ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи чи особисту участь до суду апеляційної інстанції не подавав, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Вказаних вимог закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладання арешту дотримано.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні ВП № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за № 0000262 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 березня 2024 року близько 12.30 годин ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_15 , на автомобілі «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 привезли ОСОБА_16 на автомийку "47 атмосфер", розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після чого на вказаному автомобілі «Volkswagen Transporter» AE7790XC, яким користується ОСОБА_7 здійснили поїздки з потерпілим ОСОБА_17 до трьох нотаріусів по місту Дніпро.

22 березня 2024 року слідчим проведено обшук вказаного автомобіля, яким користується ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: ноутбуки, страховий поліс, незаповнене посвідчення волонтера, повістка на ім`я ОСОБА_15 , змиви із поверхонь у салоні автомобіля та сам автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 , ключ від нього та свідоцтво про реєстрацію.

Того ж дня, постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 22 березня 2024 року, вилучене майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення у виді арешту, оскільки на даний час існує реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна, як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Доводи захисника щодо безпідставності накладеного арешту та невідповідності автомобіля критеріям речового доказу, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вказаний автомобіль використовувався як засіб вчинення кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії та органу досудового розслідування необхідно провести низку слідчих розшукових дій та можливо експертних досліджень, тому з метою об`єктивного та всебічного їх проведення за необхідністю слідчий повинен буде надати транспортний засіб в стані в якому він перебував на момент події, у зв`язку з чим на даній стадії розгляду з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, таке втручання у законні права власника є виправданими.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності необхідності накладання арешту, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини свідчать, що автомобіль «Volkswagen Transporter» AE7790XC, використовувався безпосередньо під час вчинення злочину. Крім того встановлено, що ним користувався саме підозрюваний ОСОБА_7 Транспортний засіб може містити на собі сліди злочину: відбитки слідів пальців рук підозрюваних чи біологічні зразки потерпілого, якого перевозили безпосередньо на вказаному автомобілі в день інкримінованих злочинів, а отже він відповідає ознакам речового доказу, визначеного ст. 98 КПК, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає правові підстави для його арешту.

Твердження сторони захисту про те, що накладання арешту є неправомірним, оскільки власником майна є ОСОБА_10 , особа, якій не пред`явлено про підозру та яка не має ніякого відношення до інкримінованих злочинів, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК де у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу органу досудового розслідування на те, що після забезпечення потреб досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень/слідчих дій з використанням вказаного транспортного засобу речові докази повинні бути якнайшвидше повернуті законному власнику майна.

Слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними злочинами у межах досудового розслідування буде спростована, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК питання про скасування накладеного арешту.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права осіб, які володіють, користуються і можуть розпоряджатись певним майном, враховуючи їх приватні та суспільні інтереси.

Зокрема, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. 131-132, 170-173 КПК наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року про арешт майна, а саме автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4