Провадження № 1-кс/947/5458/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню за

№0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України.

Детективом Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області за погодженням з прокурором 19.03.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою, збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; ч.3 ст.209 КК України, а саме у набутті, володінні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі у здійсненні фінансових операцій, зміні форми (перетворенні) такого майна, вчиненні дій, спрямованих на приховування походження такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчинених в особливо великому розмірі.

Так, ОСОБА_4 внаслідок вчинення протиправного діяння отримав дохід від незаконної діяльності у вигляді коштів в готівковій формі, знаючи, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, набув, володів, розпорядився майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснив фінансові операції, дії, спрямовані на приховання незаконного походження таких коштів, зміну форми майна.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2024 накладено арешт на нерухоме майно, яке на підставі приватної власності належить дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, 09.04.2023 ухвалою Одеського апеляційного суду вказану ухвалу суду слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2024 скасовано, та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволені клопотання про арешт майна, на підставі нижчевикладеного.

Так, у клопотанні про арешт вказано, що арешт необхідний з метою запобігання можливості відчуження вищевказаного майна та забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, оскільки майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у зв`язку з цим 1/2 частини майна належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 .

Разом з тим, апеляційний суд за наслідками перевірки матеріалів, вважає, що підстави, передбачені ч.2 ст.170 КПК України, а також мета для арешту майна, зазначені в клопотанні та встановлені в ухвалі слідчого судді, підтвердження не знаходять.

Зокрема, в клопотанні детектива зазначено, що майно, на яке необхідно накласти арешт має правовий режим спільної сумісної власності, 1/2 частини якого належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було встановлено, зокрема, що майно на яке ухвалою слідчого судді від 19.03.2024 року було накладено арешт, належить на праві приватної особистої власності ОСОБА_5 та на нього не розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності.

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21.03.2019 укладено договір про поділ майна подружжя, посвідченого нотаріусом.

Відповідно до п.1 Договору від 21.03.2019 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за взаємною згодою даним договором здійснили поділ майна, набутого ними під час перебування в зареєстрованому шлюбі у спільну сумісну власність.

Згідно з п.4 Договору від 21.03.2019 року, за домовленістю Сторін, за даним договором в особисту приватну власність ОСОБА_5 переходить, зокрема, наступне майно:

- АДРЕСА_2 , машино-місце №13; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- АДРЕСА_3 , нежилі приміщення перукарні; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- АДРЕСА_2 , нежилі приміщення перукарні; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- АДРЕСА_4 , нежилі приміщення перукарні; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

Також, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21.03.2019 укладено шлюбний договір, посвідчений нотаріусом.

Відповідно до п.1.1. Шлюбного договору від 21.03.2019 року, подружжя домовилось та обрало майновий режим, при якому кожен з подружжя володіє своїм особистим майном (режим особистої приватної власності кожного з Подружжя) і такий режим поширюється на будь-яке майно та грошові кошти. Інші питання подружнього життя, які б не були пов`язані з майновими відносинами, вирішуються відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту п.2.1. Шлюбного договору від 21.03.2019 року вбачається, що майно, придбане (набуте) кожним із подружжя та оформлене на ім`я кожного із подружжя після укладання цього договору є особистою приватною власністю того з Подружжя, на чиє ім`я оформлене таке майно. На придбання, розпорядження, відчуження, в тому числі заставу, іпотеку тощо, майна, що буде набуватися у шлюбі на ім`я одного з Подружжя, не потрібна згода іншого з Подружжя, передбачена ст.65 Сімейного кодексу України.

Згідно з п.2.2. Шлюбного договору від 21.03.2019 року, подружжя домовилося про те, що майно, що буде набуватися, під час шлюбу, яке підлягає державній реєстрації, і яке буде зареєстровано на ім`я Дружини, є особистою приватною власністю ОСОБА_5

Пунктом2.3. Шлюбного договору від 21.03.2019 року встановлено, що, подружжя домовилося про те, що майно, що буде набуватися, під час шлюбу, яке підлягає державній реєстрації, і яке буде зареєстровано на ім`я Чоловіка, є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .

У ході досудового розслідування встановлено, що у період з 21.03.2019, тобто з дати укладення шлюбного договору, по теперішній час ОСОБА_5 набула право власності на наступне майно:

- АДРЕСА_5 ; розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:004:0064; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040;

- АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- земельна ділянка площею 0.0556 га, кадастровий номер: :02:004:0064, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- земельна ділянка площею 0.055 га, кадастровий номер: :02:004:0063, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_5 ; розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:004:0063; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_5 ; кадастровий номер: :02:004:0066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03;

- АДРЕСА_5 ; кадастровий номер: :02:004:0065, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03.

Відповідно до актового запису про шлюб № 02 від 14.01.1995 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_5 .

У період з 2006 року по 2022 рік ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили придбання зазначеного майна.

У період з 2009 року (відомості щодо отримання доходів за попередні період відсутні у податкового органу) по 3 квартал 2023 року ОСОБА_5 задекларувала, як фізична особа підприємець (платник єдиного податку) дохід у загальній сумі 7 222 657 грн.

Вказана сума не є фактично отриманим прибутком ОСОБА_5 , оскільки не містить видатків для здійснення господарської діяльності.

Таким чином, аналізом відомостей, отриманих у ГУ ДПС в Одеській області, встановлено, що у ОСОБА_5 відсутні доходи у сумі, достатній для придбання вищевказаного майна до укладення шлюбного договору так і після нього.

Процесуальний керівник повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою можливої подальшої конфіскації, посилаючись на те, що необхідність накладення арешту на майно дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5 зумовлюється тим, що не застосування цього заходу призведе до неправомірного формування використання та відчуження вищезазначеного майна на користь третіх юридичних осіб.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, враховуючи наявні реальні ризики незаконного приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження об`єктів нерухомого майна, з метою забезпечення арешту майна, було прийнято рішення про задоволення клопотання прокурора про розгляд клопотання про арешт майна без участі власників.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2024 накладено арешт на нерухоме майно, яке на підставі приватної власності належить дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2023 вказану ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2024 скасовано, та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволені клопотання про арешт майна, на підставі нижчевикладеного.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21.03.2019 укладено договір про поділ майна подружжя, посвідченого нотаріусом.

Відповідно до п.1 Договору від 21.03.2019 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за взаємною згодою даним договором здійснили поділ майна, набутого ними під час перебування в зареєстрованому шлюбі у спільну сумісну власність.

Також, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21.03.2019 укладено шлюбний договір, посвідчений нотаріусом.

Разом з цим, органом досудового розслідування у клопотанні наведені нові обставини, які не були враховані під час попереднього клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно.

Так, 19.03.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою, збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; ч.3 ст.209 КК України, а саме у набутті, володінні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі у здійсненні фінансових операцій, зміні форми (перетворенні) такого майна, вчиненні дій, спрямованих на приховування походження такого майна, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчинених в особливо великому розмірі.

Санкцією ч.3 ст.209 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (далі СКУ) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СКУ у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Слідчим суддею встановлено, що у період з 21.03.2019, тобто з дати укладення шлюбного договору, по теперішній час ОСОБА_5 набула право власності на наступне майно:

- АДРЕСА_5 ; розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:004:0064; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040;

- АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- земельна ділянка площею 0.0556 га, кадастровий номер: :02:004:0064, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- земельна ділянка площею 0.055 га, кадастровий номер: :02:004:0063, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_5 ; розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:004:0063; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_5 ; кадастровий номер: :02:004:0066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03;

- АДРЕСА_5 ; кадастровий номер: :02:004:0065, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що об`єкт нерухомого майна за №1 за адресою: АДРЕСА_8 не був об`єктом договору про розподіл майна подружжя та набутий у власність ОСОБА_5 15.02.2019 - до укладення шлюбного договору.

Щодо інших об`єктів нерухомості, слідчим суддею встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб №02 від 14.01.1995 року відділу реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_5 .

У період з 2009 року (відомості щодо отримання доходів за попередні період відсутні у податкового органу) по 3 квартал 2023 року ОСОБА_5 задекларувала, як фізична особа підприємець (платник єдиного податку) дохід у загальній сумі 7 222 657 грн.

Вказана сума не є фактично отриманим прибутком ОСОБА_5 , оскільки не містить видатків для здійснення господарської діяльності.

Так, аналізом відомостей, отриманих у ГУ ДПС в Одеській області, встановлено, що у ОСОБА_5 відсутні доходи у сумі, достатній для придбання вищевказаного майна до укладення шлюбного договору так і після нього.

На думку сторонни обвинувачення, що укладення вищевказаних договорів, за якими здійснено розподіл майна та встановлено особливий майновий режим подружжя можливо здійснювалося з метою приховання дійсного власника майна та легалізації доходів отриманих внаслідок кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 , в результаті вчинення останнім кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 ч.3 ст.209 КК України та на теперішній час надає можливість уникнення конфіскації незаконно здобутого майна, як виду покарання.

Зазначений факт потребує додаткової перевірки з боку органу досудового розслідування.

Враховуючи викладене, існують підстави вважати, що майно, право власності на яке зареєстровано на ОСОБА_5 , фактично придбане за кошти, отримані від здійснення протиправної діяльності ОСОБА_4 та є майном особи, відносно якої, у випадку визнання судом винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, може бути застосоване покарання у виді конфіскації/або спеціальної конфіскації майна.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою перевірки відношення зазначеного майна до здійснення дій направлених на набуття, володіння, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі у здійсненні фінансових операцій, зміні форми (перетворенні) такого майна, вчиненні дій, спрямованих на приховування походження такого майна, в цілях запобігання можливості відчуження такого майна третім особам, а також беручи до уваги визнання такого майна постановою детектива від 12.03.2024 року речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.3 ст.209 КК України, правове обґрунтування клопотання прокурора, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню в частині заборони його відчуження.

В той же час, слідчий суддя при обранні ступеню обмеження права власності враховує, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно шляхом обжеження права на відчуження, яке виправдовує таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження, з рахуванням того, що таке обмеження не порушує права власника майна вільно користуватися усім зазначеним майном, управляти ним та отримувати дохід від його використання або здачі в оренду.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в частині заборони його відчуження, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно:

- АДРЕСА_5 ; розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:004:0064; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040;

- АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- земельну ділянку площею 0.0556 га, кадастровий номер: :02:004:0064, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_2 , машино-місце №13; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- Одеська обл., м.Одеса, вулиця Левітана, будинок 119-А, нежилі приміщення перукарні; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- земельну ділянку площею 0.055 га, кадастровий номер: :02:004:0063, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_5 ; розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:004:0063; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103;

- АДРЕСА_5 ; кадастровий номер: :02:004:0066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03;

- АДРЕСА_5 ; кадастровий номер: :02:004:0065, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03;

- АДРЕСА_2 , нежилі приміщення перукарні; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- АДРЕСА_4 , нежилі приміщення перукарні; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- АДРЕСА_8 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

Заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки).

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, водночас відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1