Справа № 357/6787/24 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4662/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про встановлення адміністративного нагляду задоволено та встановлено щодо засудженого ОСОБА_3 адміністративний нагляд строком на 1 рік 6 місяців з такими обмеженнями:

1. Зобов`язати прибувати 4 (чотири) рази на місяць кожного місяця до співробітників територіального органу Національної поліції, який проводить реєстраційну відмітку (дні тижня і години визначаються органом Національної поліції).

2. Заборонити виїзд за межі населеного пункту де проживає, по службовим і особистим справам без дозволу на те органів Національної поліції.

3. Заборонити відвідування кафе, барів, ресторанів та інших громадських місць, де проводиться продаж спиртних напоїв на розлив.

4. Заборонити вихід з будинку (квартири) у період 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати встановлене йому зобов`язання прибувати 4 (чотири) рази на місяць кожного місяця до співробітників територіального органу Національної поліції, який проводить реєстраційну відмітку.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженого слід відмовити виходячи із наступного.

Статтею 392 КПК України визначений перелік рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. За змістом цієї норми закону, із її змінами відповідно до Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019такими рішеннями є:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК України;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК України;

4) ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окрім ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Порядок встановлення адміністративного нагляду за особами, зокрема й звільненими з місць позбавлення волі, які були засуджені за тяжкі або особливо тяжкі злочини, регулюється положеннями Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01 грудня 1994 року (зі змінами та доповненнями), який передбачає, що постанова судді за наслідками розгляду питання про встановлення адміністративного нагляду відносно особи, щодо якої внесено подання, може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Разом з цим, системний аналіз вищевказаних положень чинного кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку, що нормами КПК України не передбачено можливості оскарження рішень суду за наслідками розгляду питань, пов`язаних з встановленням адміністративного нагляду.

За змістом ст. 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу, а тому положення Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в частині можливості оскарження рішень суду за наслідками розгляду питань, пов`язаних з встановленням адміністративного нагляду не можуть застосуватися, оскільки суперечать Кримінальному процесуальному кодексу України.

Наведене вказує на те, що апеляційна скарга засудженого на ухвалу про встановлення адміністративного нагляду подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку із наведеним вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Суддя ОСОБА_2