Дата документу 10.06.2024Справа № 554/5965/24
Провадження № 1-кс/554/6361/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши у порядку письмового провадження клопотання слідчого СВ ВП №2 ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні за № 0000537 від 04 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

1. Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на сумку чорного кольору, чоловічу з написом на зовнішній стороні BAIRUIDA, мобільний телефон марки «Noffos» ТР804А, у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» за номером НОМЕР_3 та банківську карту банку «ПриватБанк» за номером НОМЕР_4 , 08/27, котрі 04 червня 2024 року у приміщенні службового кабінету №25 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Олени Пчілки, 19-Е, м. Полтава, на підставі заяви про добровільну видачу від ОСОБА_4 , було оглянуто та вилучено.

2. В обґрунтування клопотання слідчим було зазначено, що слідчим відділом ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000537 від 04 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

3. Із змісту відомостей, внесених до ЄРДР, слідує, що 04 червня 2024 року до ЧЧ ВП №2 Полтавського РУП надійшов рапорт про те, що в ході розгляду матеріалів ЖЄО за №8141 від 26 травня 2024 року, встановлено, що 25 травня 2024 року невідома особа перебуваючи в с. Головач, Полтавського району Полтавської області, зокрема на залізничному вокзалі, діючи умисно з метою незаконного збагачення, здійснила крадіжку документів, військовий квиток, банківські карти банку АТ «Ощадбанк» у кількості 3 шт., чим завдала матеріального збитку ОСОБА_5 , сума якого встановлюється.

4. 04 червня 2024 року, на підставі заяви про добровільну видачу від ОСОБА_4 , у приміщенні службового кабінету №25, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18 год 15 хв до 18 год 40 хв, було проведено огляд сумки чорного кольору, чоловічої, тряпчаної, на 4 секції (відділень для речей), на зовнішній стороні сумки мається напис (гравіровка на металевій бляшці) BAIRUIDA, котру поміщено до спецпакету НПУ за №PSP4156561, при огляді вищевказаної сумки, було виявлено наступні речі: мобільний телефон марки «Noffos» ТР804А, у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що в подальшому було поміщено до спецпакету НПУ за №PSP1258981, також було банківську карту жовтого кольору банку «Ощадбанк» за номером НОМЕР_3 , 10/28, НОМЕР_5 , та банківську карту синього кольору банку «ПриватБанк» за номером

НОМЕР_4 , 08/27, CVC 975, котрі поміщено до спецпакету НПУ за №RIC2128639.

5. Постановою слідчого СВ ВП №2 ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 04 червня 2024 року вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000933 від 30 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

6. Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій,експертних досліджень, забезпечення збереження речового доказу, запобіганню зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна щодо тимчасово вилучених речей. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам.

7. У судове засідання слідчий ОСОБА_2 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляду клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

8. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

9. Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

10. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

11. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

12. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

13. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

14. Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

15. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

16. Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

17. Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

18. Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

19. Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що тимчасово вилучене в ході проведення огляду від 04 червня 2024 року майно, зокрема речі та предмети, що передбачені п. 1 ухвали, є доказами вчинення злочину, можуть містити на собі його сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

20. Слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна надасть можливість провести з ним ряд необхідних органу досудового розслідування слідчих та процесуальних дій, експертних досліджень. Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження та слідів злочину, що в подальшому перешкодить виконанню завдання кримінального провадження.

21. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

22. Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить слідчий, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

23. На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності, завдання кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене від 04 червня 2024 року в ході проведення огляду майно, зокрема сумку чорного кольору, чоловічу з написом на зовнішній стороні BAIRUIDA, мобільний телефон марки «Noffos» ТР804А, у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» за номером НОМЕР_3 та банківську карту банку «ПриватБанк» за номером НОМЕР_4 , 08/27, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6