Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/566/24
Провадження № 1-кс/542/72/24
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2024 року селище Нові Санжари

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна, у якому прокурор просив накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000054, на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме на: посвідчення водія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд вилучених речей, яке буде зберігатися в матеріалах кримінального провадження № 0000054, до вирішення питання про долю речових доказів у порядку статті 100 КПК України та до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурором зазначено наступне.

20 березня 2024 року інспектором СРПП ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на вулиці Центральній в селище Нові Санжари, навпроти господарства № 75, був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки посвідчення водія, згідно бази ІПНП (інформаційний портал Національної поліції), було встановлено, що посвідчення водія зазначеної серії та номеру видавалося на ім`я іншої особи.

На підставі добровільної письмової згоди ОСОБА_4 було проведено огляд посвідчення водія на його ім`я. Вказане посвідчення водія, серія та номер НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено та упаковано до полімерного пакету, опечатаного печаткою «Відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для пакетів № 123».

Встановлено, що вказане посвідчення водія належить ОСОБА_4 , який був присутній під час проведення огляду та не оспорював факту належності йому вилученого майна.

Вилучене посвідчення водія визнане речовим доказом, що потребує подальшого направлення до експертних установ для проведення подальшого дослідження та проведення слідчих дій.

Прокурором зазначено, що накладення арешту на тимчасово вилучену річ, а саме: на посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 ,є необхідним для збереження його, як речового доказу, з метою запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, а також його вилучення, що може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання з розгляду клопотання без його участі (а.с. 23).

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що не бажає приймати участь у розгляді клопотання про арешт майна. Під час його розгляду покладається на розсуд суду і не заперечує проти накладення арешту на вказане майно (а.с. 24).

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на викладене, враховуючи неприбуття в судове засідання прокурора та власника майна, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна за їх відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України(а.с. 6).

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що 20 березня 2024 року інспектором СРПП ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на вулиці Центральній в селищі Нові Санжари, навпроти господарства № 75 був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки посвідчення водія, згідно бази ІПНП (інформаційний портал Національної поліції), було встановлено, що посвідчення водія зазначеної серії та номеру видавалося на ім`я іншої особи.

20 березня 2024 року на підставі добровільної письмової згоди ОСОБА_4 (а.с. 9) було проведено огляд посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено протокол огляду від 20.03.2024. Посвідчення водія було вилучено та упаковано до полімерного пакету, опечатаного печаткою «Відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для пакетів № 123» (а.с. 10-11).

ОСОБА_4 від пояснень по даному факту відмовився (а.с. 12).

Постановою дізнавача СД відділення поліції № 3 ПРУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20 березня 2024 року вилучене посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с. 16).

Зважаючи на викладене,посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ,яке він добровільно видав під час огляду, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки існують розумні підозри вважати, що вказана річ набута кримінально протиправним шляхом, а отже є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що вона відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу огляду від 20 березня 2024 року посвідчення серії та номеру НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.

Підстави для накладення арешту з метою збереження речового доказу у повній мірі узгоджуються із приписами КПК та предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки тимчасово вилучена річ відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, у такому кримінальному провадженні, може мати доказове значення, оскільки в подальшому може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за частиною 4 статті 358 КК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає доводи клопотання прокурора про необхідність накладення арешту на посвідчення серії та номеру НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , який є предметом, що зберіг на собі сліди злочину у кримінальному провадженні, переконливими.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів на посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене під час огляду 20 березня 2024 року, з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання, що буде зберігатися в матеріалах кримінального провадження № 0000054, до вирішення питання про долю речового доказу у порядку статті 100 КПК України та до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на дізнавача, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6