Справа № 296/2606/24
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі скаржника директора БМП "Сприяння" ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу директора БМП «Сприяння» ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальний проступок до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 25.03.2024 надійшла скарга директора БМП «Сприяння» ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальний проступок до ЄРДР.

В обґрунтування скарги вказав, що 20.03.2024 подав до Житомирської обласної прокуратури заяву про умисне невиконання прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2024 по справі №295/634/24. Станом на 25.03.2024 повідомлень про виконання прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2024 по справі №295/634/24 не надходило та не внесено до ЄРДР відомостей про вчинений протиправний проступок.

Враховуючи зазначене, директор БМП «Сприяння» ОСОБА_3 просить: зобов`язати прокурора Житомирської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, вчинене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , яке проявляється в довготривалому, умисному невиконанні ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2024; визнати директора БМП «Сприяння» ОСОБА_3 потерпілою особою у кримінальному провадженні.

Від прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 28.03.2024 надійшла заява, згідно якої просить розгляд скарги провести за її відсутності. Також вказала, що 21.03.2024 до Житомирської обласної прокуратури надійшло звернення ОСОБА_3 з приводу умисного невиконання прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2024. Враховуючи, що у зверненні ОСОБА_3 не встановлено достатніх та конкретних фактичних даних, які б достовірно свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, вчиненого прокурором, обласною прокуратурою не були внесені відомості до ЄРДР, про що повідомлено заявника листом від 22.03.2024.

Також прокурор ОСОБА_6 повідомила, що на даний час ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18.01.2024 прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 виконана. У зв`язку з тим, що під час винесення вказаної ухвали 18.01.2024 у судовому засіданні прокурор присутнім не був, вона не була виконана негайно. Копію зазначеної ухвали ОСОБА_8 разом зі зверненням скерував до Житомирської окружної прокуратури 24.01.2024. У подальшому, прокурор ОСОБА_7 26.01.2024 на виконання зазначеної ухвали виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання, про що було повідомлено скаржника.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що постанову про відмову у задоволенні клопотання від 26.01.2024 не отримував, а тому просив слідчого суддю не приймати таку до уваги як належний доказ.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя встановив, що 20.03.2024 директор БМП «Сприяння» ОСОБА_3 подав до Житомирської обласної прокуратури заяву про умисне невиконання прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2024 по справі №295/634/24 та просив внести відомості до ЄРДР про вчинений прокурором ОСОБА_4 проступок.

Згідно листа Житомирської обласної прокуратури від 22.03.2024 №31-р, адресованого ОСОБА_3 , останнього повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Доказів того, що ОСОБА_3 вказане повідомлення отримав слідчому судді не надано, а скаржник даний факт не визнає.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Матеріалами справи також встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2024 по справі №295/634/24 зобов`язано прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 розглянути клопотання №011-24, подане директором БПМ «Сприяння» ОСОБА_10 10.01.2024 року, в кримінальному провадженні №0007167 в порядку, який передбачений ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомити заявника в належній процесуальній формі.

Постановою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 26.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання директора БПМ «Сприяння» ОСОБА_3 від 10.01.2024 року, подане в рамках кримінального провадження №0007167 від 19.11.2016.

Супровідним листом від 26.01.2024 постанову про відмову в задоволенні клопотання направлено директору БПМ «Сприяння» ОСОБА_3 .

Оцінюючи матеріали справи на предмет законності дій прокурора Житомирської обласної прокуратури щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 20.03.2024, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурор обґрунтовано відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , за вищевстановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги директора БМП «Сприяння» ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальний проступок до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1