Справа № 462/1810/23
провадження 1-кп/462/81/24
У Х В А Л А

25 квітня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ,

встановив:

До Залізничного районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

В ході судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи таке тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312,314, 315, 317 КК України, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні даних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.09.2022 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який неодноразово продовжувався Личаківським та Залізничним районними судами м.Львова. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченої ОСОБА_5 із вчиненням даного кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження. Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років з конфіскацією майна, без можливості застосувати ст. 75 КК України, є достатні підстави стверджувати, що продовжують існувати ризики, передбачені с. 177 КК України, зокрема: обвинувачена може переховуватись від органу досудового розслідування та /або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; продовжувати вчиняти інші злочини. Враховуючи наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, особу підозрюваної та те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачена та її захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 . Просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки у неї є четверо дітей, троє з яких неповнолітні та яких виховує одна, що свідчить про наявність соціальних зв`язків, а тяжкість покарання не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою. Окрім цього, зазначили, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2022 підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В подальшому, ухвалами Личаківського та Залізничного районних судів м. Львова обвинуваченій ОСОБА_5 продовжувався строк тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням їй застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що є особливо тяжким злочином, за яке встановлено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, можливість останньої незаконно впливати на свідків, оскільки такі ще судом не допитані. Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судима, що свідчить про те, що обвинувачена являється особою, яка не має жодних морально етичних цінностей та схильна на досягнення своїх злочинних цілей вчиняти кримінальні правопорушення. Окрім цього, у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває ще одне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України. Також, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, тобто не має офіційного джерела доходу, що також може спонукати до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення. Відтак, наявні всі підстави для продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім цього, матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_5 під вартою. Стороною захисту суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченої під вартою за станом здоров`я. На момент затримання у обвинуваченої не було міцних соціальних зв`язків, постійного доходу. Не відомо і джерело походження коштів, за які жила ОСОБА_5 .

Відтак, суд вважає, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченої на даний час продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої.

Таким чином, судом не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, а стороною захисту не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченої не зменшилися, що виправдовує подальше її тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 23.06.2024 включно.

Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, наявність вище описаних ризиків, беручи до уваги тяжкість, пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку за можливе встановити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 197, 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокуроразадовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 60 днів, тобто по 23 червня 2024 року включно.

Заставу обвинуваченій ОСОБА_5 визначити в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п"ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала щодо продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: