ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1529/24 Справа № 191/4287/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, не працює, раніше судимого: 26.04.2023 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце як ТПО за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, із призначенням йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднана невідбута частину покарання за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.04.2023 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк початку відбування покарання ОСОБА_8 визначений з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_9 , р/р: НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №3250/23 від 19.07.2023 року в розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

встановила:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебував з дозволу користувача ОСОБА_10 у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що у приміщенні вказаного будинку мається цінне майно та, реалізуючи умисел, спрямований на його викрадення під час воєнного стану,впевнившись в тому, що користувач ОСОБА_10 вказаного домоволодіння у будинку відсутня та те, що його дії носять таємний характер, вчинив крадіжку золотої каблучки, 585 проби, вагою 1,69 грам з камінням «сапфір» синього кольору, яке навколо оздоблено білим камінням «діамант», вартістю 2611 гривень 47 копійок, яке належить ОСОБА_10 .

Із викраденим майном, ОСОБА_8 залишив місце злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 2611 гривень 47 копійок.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку суду, правової кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України, просить вирок змінити у частині розміру призначеного покарання та пом`якшити його шляхом призначення іспитового строку.

Обвинувачений зазначає, що категорично став на шлях виправлення, і зобов`язується сумлінно відвідувати органи пробації по першому виклику. Апелянт додав до апеляційної скарги надані релігійною громадою Християнської Церкви "Нове покоління" у м.Синельникове позитивні характеристики, підписані пастором цієї церкви та сертифікат про успішне проходження курсу Місіонерської школи від УХЦ "НП" за 2023 рік на тему "Помазання на служіння".

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисниця ОСОБА_11 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили про пом`якшення призначеного судом покарання;

- прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши наведені у скарзі доводи та співставивши із наявними матеріалами кримінального провадження у частині оскаржених обставин, проаналізувавши додатково надані захисником докази, які характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального кримінального правопорушення під час дії іспитового строку за попереднім вироком суду за обставин, встановлених наразі вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України ґрунтується на зібраних по справі, перевірених та оцінених судом доказах, у апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.50.65 КК та роз`яснюючих положень п.1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності і індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характери вчинених дій. їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому повноваження суду (його права га обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував та справедливо зазначив, що нове, аналогічне за змістом і за правовою кваліфікацією ( ч.4 ст.185 КК України) кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив під час дії встановленого попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.04.2023 року іспитового строку (через 2 місяці після вироку), у своєї родички - потерпілої ОСОБА_10 .

Колегія суддів погоджується із викладеними у вироку підставами вважати відсутніми обставини, що пом`якшують покарання, адже, вчинення кримінального правопорушення було виявлено на підставі заяви потерпілої , а сам ОСОБА_8 викритий лише за результатами проведених слідчих дій. Викрадене майно було знайдене та упізнане потерпілою. За таких обставин вважати наявним щире каяття ОСОБА_8 та активне сприяння розкриттю злочину не можна.

Враховуючи вищенаведені обставини, а, також висловлену потерпілою у письмовій заяві відсутність з її боку претензій до ОСОБА_8 , суд обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у мінімальних розмірах санкції ч.4 ст.185 КК України та застосував приписи ст.71 КК України, остаточно призначивши покарання за сукупністю вироків та приєднавши не відбуту частину покарання за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.04.2023 року лише у розмірі 1 місяця.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , як і надані ним пояснення під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини та надану ( і належним чином умотивовану) оцінку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185,71 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Верховного Суду. протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4