ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1422/24 Справа № 208/698/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за клопотанням захисника про звільнення засудженої від відбування покарання, як жінки яка має дитину віком до трьох років, відповідно до статті 83 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

засудженої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , як жінки яка має дитину віком до трьох років.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи міститься письмова згода чоловіка засудженої - ОСОБА_9 на проживання з засудженою та дітьми після звільнення її установи виконання покарань, а саме що у разі задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_7 буде проживати за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю родиною, а саме: чоловіком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та новонародженим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд першої інстанції, вказав, що йому не надано відомостей щодо працевлаштування чоловіка ОСОБА_9 , стабільність його доходів, та чи зможе він утримувати родину. Також до суду не надано акту, який підтвердив належні умови проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 .

Натомість в матеріалах справи є довідка про отримання регресних виплат та доходи матері чоловіка - ОСОБА_12 , а також копія акту оцінки потреб сім`ї/особи від 12.01.2024, який складався на адресу АДРЕСА_2 . Суд зазначив, що згода на проживання за вказаною адресою від будь кого з мешканців цієї квартири в матеріалах справи відсутня.

Суд дійшов висновку, що закон не вимагає встановлення згоди сім`ї на спільне проживання із засудженою, а згода ж родичів має бути належним чином підтверджена.

При вирішенні питання про можливість звільнення від покарання не достатньо лише формального встановлення того, що у засудженої є сім`я чи інші родичі, що дали згоду на спільне з нею проживання.

За змістом ч. 2 ст. 83 КК у сім`ї засудженої або при спільному проживанні з родичами мають бути створені належні умови для виховання дитини. Під належними умовами для виховання дитини необхідно мати на увазі як матеріальні умови (наявність пристосованого житла, можливість задоволення потреб дитини в харчуванні, одязі, вихованні, лікуванні тощо, наявність стабільного джерела доходів чи певних заощаджень і тощо), так і соціальні умови (наявність соціально корисних зв`язків, відсутність впливу на дитину проявів антисуспільної поведінки, зокрема алкоголізму, наркоманії, інших видів соціального паразитизму тощо).

На час розгляду клопотання, суд зазначив, що йому не було надано достатніх доказів того, що після звільнення вказані умови будуть виконані.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу про задоволення його клопотання та звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання, як матері дитини до трьох років.

Посилається на те, що положення ст. 83 КК застосовується до засудженої, яка має сім`ю або родичі, що дали спільне проживання з нею. Сім`я ОСОБА_13 складається з її чоловіка, який повідомив де вони будуть проживати та дав згоду на таке проживання, а також їх двох дітей. Інших обов`язкових умов (письмових доказів), які б прямо вказували необхідність надання їх суд для звільнення від відбування покарання за ст.83 КК чітко не визначено.

Вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі від 14 лютого 2024 року містять істотні суперечності щодо достатності доказів для вирішення питання про звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання як жінки яка має дитину віком до трьох років.

Також захисник зазначає, що засуджена вже відбула 2/3 частини покарання, кінцевий строк відбування покарання 25 травня 2024 року. Засуджена визнала свою вину у скоєному нею кримінальному правопорушенні, щиро кається у скоєному злочині. Перебуваючи у колонії засуджена виправилась та усвідомила наслідки скоєного нею злочину і шкодує про вчинене нею кримінальне правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджена ОСОБА_7 та її захисник підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції та матеріали провадження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження слідує, що до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_7 , про звільнення від відбування покарання засудженої, як жінки яка має дитину віком до трьох років.

Клопотання мотивовано тим, що засуджена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в медичній частині № НОМЕР_1 філії "ЦОЗ ДКВС України" у Дніпропетровській та Донецькій областях у акушер-гінеколога з 28.07.2023 року.

Взята на облік у термін 16-17 тижнів вагітності. Результати лабораторних досліджень без відхилень від норми. 28.08.2023 проведено УЗД плоду. Висновок: Вагітність 18 тижнів. Поперечне положення плоду. Станом на 08.11.2023 року термін вагітності складає 28 тижнів. Діагноз: Вагітність 3, 28 тижнів. Супутній: Варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Отримує амбулаторне лікування.

Кінець відбування строку покарання засудженою ОСОБА_7 закінчується 25 травня 2024 року.

19 січня 2024 року засуджена ОСОБА_7 народила сина - ОСОБА_11 . На даний час засуджена перебуває у дільниці карантину, діагностики та розподілу сектору сумісного проживання засуджених жінок з дітьми разом з сином.

ДУ «Кам`янська виправна колонія №34» направлено повідомлення-запит до Хортицького районного відділу центру пробації Запорізької області. Після надання відповіді представникам відділу пробації, буде направлено довідку про місце проживання засудженої ОСОБА_7 за моєю електронною адресою.

За час відбування покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія №34» засуджена ОСОБА_7 зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони.

Засуджена ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується позитивно.

ОСОБА_7 засуджена вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя 10.11.2022 за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК до 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 15.03.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2022 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винною за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вирок Запорізького апеляційного суду від 15.03.2023 залишено без змін.

Згідно з характеристикою на засуджену ОСОБА_7 , виданою ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34) від 02.11.2023 року: засуджена з 25.05.2023 р. перебувала в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала.

З 28.07.2023 перебуває у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», до роботи не залучалась через перебування на 4 місяці вагітності. Характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, конфліктних ситуацій намагається не створювати. З працівниками колоній дотримується правомірних відносин. Соціально-корисну ініціативу в житті відділення не проявляє, работи з благоустрою виконує в силу своїх можливостей. Відповідно до ст..127 КВК залучена до програми диференційованого виховання та впливу за напрямком «Підготовка до звільнення» та «Правова просвіта», тематичні заходи відвідує за графіком. Підтримує соціально-корисний зв`язок з чоловіком шляхом телефонних розмов, отримує від чоловіка продовольчі посилки. За висновком має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнає.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, суд першої інстанції, виходив з того, що В матеріалах справи міститься письмова згода чоловіка засудженої - ОСОБА_9 на проживання з засудженою з чоловіком та дітьми після звільнення з ДУ «Кам`янська виправна колонія №34», а саме що у разі задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_7 буде проживати за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю родиною, а саме: чоловіком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та новонародженим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В той же час, суду не надано відомостей щодо працевлаштування чоловіка ОСОБА_9 , стабільність його доходів, та чи зможе він утримувати родину. Також до суду не надано акту, який підтвердив належні умови проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та положеннях закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КК засуджених до обмеження волі або до позбавлення волі жінок, які стали вагітними або народили дітей під час відбування покарання, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд може звільнити від відбування покарання в межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трирічного віку.

Частиною 2 статті 83 КК передбачено, що звільнення може бути призначено за умови якщо засуджена має сім`ю або родичів, що дали згоду на спільне з нею проживання, або яка має можливість самостійно забезпечити належні умови для виховання дитини.

Строк звільнення від відбування покарання визначається судом у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трирічного віку.

Після досягнення дитиною трирічного віку або в разі її смерті суд залежно від поведінки засудженої може звільнити її від покарання або замінити його більш м`яким покаранням чи направити засуджену для відбування покарання, призначеного за вироком. У цьому разі суд може повністю або частково зарахувати у строк відбування покарання час, протягом якого засуджена не відбувала покарання.

Звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, є правом, а не обов`язком суду.

Рішення про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, суд приймає з урахуванням вищезазначених підстав і умов.

Апеляційний погоджується з доводами захисника, що "згода на спільне проживання" для застосування положень ст. 83 КК, потрібна тільки для родичів, від чоловіка, який є членом сім`ї засудженої такої згоди не потрібно. Проте ці положення враховані судом першої інстанції, про що прямо зазначено в оскарженій ухвалі і в даному випадку відсутність згоди чоловіка засудженої (яку захисник в подальшому долучив в суді апеляційної інстанції) не є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що до клопотання не долучено відомостей про дохід чоловіка засудженої, які б свідчили, що він зможе забезпечувати сім`ю. Крім того, до матеріалів справи не долучено відомостей хто є власником квартири з адресою: АДРЕСА_1 та його згоду на те, щоб засуджена ОСОБА_7 зі своєю сім`єю проживала у цій квартирі після звільнення. Також не надано акту, який підтвердив би як сам факт проживання чоловіка за цією адресою, враховуючи, що згідно з наданих документів, його зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , так і належні умови проживання дитини за вказаною адресою.

В документах, які захисник долучив в апеляційному суді стверджується, що засуджена вже буде проживати за іншою адресою, ніж та яка зазначена в його клопотанні. Зазначене створює додатковий ризик настання наслідків, передбачених в ч. 5 ст. 85 КК, а саме якщо засуджена, яка була звільнена від відбування покарання зникла з місця проживання, суд може за поданням контролюючого органу направити засуджену для відбування покарання, призначеного за вироком і цей ризик буде тривати до досягнення дитиною трирічного віку.

Також апеляційний суд зважає на те, що ОСОБА_7 засуджена за тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів з який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від від шести до десяти років з конфіскацією майна, однак отримала покарання із застосуванням ст. 69 КК - один рік позбавлення волі.

Як слідує з технічної фіксації судового засідання в суді першої інстанції, представник колонії пояснив, що в установі виконання покарання ОСОБА_7 та її дитині створені всі належні умови для перебування з дитиною. В установі засуджена не працевлаштована, періодично залучається до прибирання і на цей період з дитиною знаходяться нянечки. Вказані обставини фактично підтвердила і засуджена, а її нарікання були пов`язані, що не завжди є можливість щодо кількості разів годування дитини та приймання ліків.

Апеляційний суд також зважає на те, що період в який засуджена ОСОБА_7 завагітніла припадає на час після ухвалення вироку першої інстанції та приблизно після ухвалення вирок апеляційним судом за яким вона засуджена до реальної міри покарання. Також станом на час апеляційного розгляду засуджена майже відбула покарання і невідбутий строк засудженою покарання становить трохи півтора місяці.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду про відмову в задоволенні клопотання захисника, рішення суду прийняте у відповідності до вимог матеріального та процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи, а доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі є ідентичним з доводами клопотання, які суд першої інстанції належним чином перевірив, дослідив всі обставини і дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року про відмову у звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , яка має дитину віком до трьох років залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4