КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5016/19 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2606/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирець, Рівненської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27.12.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру від 27 грудня 2019 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796, складеного заступником начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_8 , погодженого начальником відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення порядок вручення про підозру ОСОБА_7 , дотриманий не був, що навіть не заперечується самими процесуальними документами слідчого, у зв`язку з чим повідомлення про підозру підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 складено та погоджено 27 грудня 2019 року, проте дана підозра в цей день не вручалась, поштою чи факсимільним зв`язком не надсилалась, за допомогою телефону чи телеграму не здійснювалась, не було роз`яснено ОСОБА_7 права та обов`язки підозрюваної особи у вчинені кримінального правопорушення, а також на повідомленні про підозру відсутній підпис ОСОБА_7 про отримання повідомлення про підозру та отримання пам`ятки про права та обов`язки підозрюваної особи.

Також апелянт зазначає, що 06 лютого 2020 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено його батьку.

У постанові про зупинення досудового розслідування від 18.01.2020 року слідчий зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , складене та погоджене прокурором 27.12.2019 року повідомлено не було.

08 січня 2020 року слідчий у кримінальному провадженні виносить постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, а саме вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а у разі його відсутності вручення дорослому члену його родини. Фактично повідомлення про підозру вручено 06 лютого 2020 року, що не підпадає під вимоги КПК України щодо вручення повідомлення про підозру в день складання.

Крім того апелянт зазначає, що якщо не брати до уваги порушення порядку вручення ОСОБА_7 , повідомлення про підозру очевидним є порушення передбачених КПК України термінів такого повідомлення - в день його складання, а не наступного дня 28.12.2019 (в порушення встановленого порядку), чи 06.02.2020 (у передбачений спосіб, але з суттєвим порушенням строків здійснення цієї процесуальної дії)

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідуванні у кримінальному провадженні №0012796, яке внесено до ЄРДР 29 жовтня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України. Зазначене кримінальне провадження зареєстровано за заявою громадянина ОСОБА_10 , відповідно до якої зазначено, що у травні 2017 року громадянин ОСОБА_7 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , чим завдав останньому збитку у особливо великих розмірах. 27 грудня 2019 року заступником начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. За змістом вказаного повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_10 ввів останнього в оману та заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 на загальну суму 13 207 000 (тринадцять мільйонів двісті сім тисяч) гривень.

17.11.2023 захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27.12.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796.

26.02.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні скарги захисника.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в скарзі захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27.12.2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796, перевірялись судом при розгляді даної скарги. При цьому було враховано позицію захисника в підтримку поданої скарги та слідчого, який заперечував щодо її задоволення, досліджено докази сторони обвинувачення та захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що будь-яких обґрунтованих посилань на процесуальні порушення під час вручення ОСОБА_11 підозри не доведені під час судового засідання.

Дане рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27.12.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796, в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27 грудня 2019 року за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.

Так, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27.12.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів сторони захисту, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 складено та погоджено 27 грудня 2019 року, проте дана підозра в цей день не вручалась, поштою чи факсимільним зв`язком не надсилалась, за допомогою телефону чи телеграму не здійснювалась, не було роз`яснено ОСОБА_7 права та обов`язки підозрюваної особи у вчиненні кримінального правопорушення, то колегія суддів зазначає, що дійсно з наданих матеріалів вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 складено та погоджено 27 грудня 2019 року, проте в зазначену дату не вручено підозрюваному ОСОБА_7 . Однак колегія колегії суддів приходить до висновку, що дана обставина не є безумовною підставою для скасування повідомлення про підозру та не вказує на безумовне порушення органом досудового розслідування вимог ст. 278 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В даному випадку на момент складання та погодження повідомлення про підозру ОСОБА_7 , органом досудового розслідування не встановлено місце знаходження останнього, при цьому вимоги ст. 135 КПК України про порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також вимоги ч. 1 ст. 278 КПК України, не передбачають, що повідомлення про підозру підозрюваному має бути направлене, будь-яким чином саме в день її складення та погодження, в разі не встановлення місце знаходження підозрюваного.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4