Справа № 185/6131/24
Провадження № 1-кс/185/779/24
18 червня 2024 року м.Павлоград
З клопотання вбачається, що 12 травня 2024 року, після 12 год. 30 хв., під час перебування на вул. Дніпровській, у м. Павлограді, Дніпропетровської області, невідома особа, таємно, діючи в умовах воєнного стану, викрала мобільний телефон, торгівельної марки «Хіаоmі Redmi 9А», за використанням якого, здійснивши доступ через мобільний додаток «Приват24» до банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_5 , в АТ КБ «Приватбанк», викрала грошові кошти з банківських рахунків, завдавши тим самим ОСОБА_5 майнову шкоду.
Під час розслідування встановлено, що викрадений був, в тому числі, мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі Redmi 9А», 64 Gb, і-меі якого: НОМЕР_3 , який був придбаний ОСОБА_5 30 жовтня 2023 року.
Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даних речових доказів, необхідно накласти арешт на вилучене майно.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження, на мобільний телефон, торгівельної марки «Хіаоmі Redmi 9А», 64 Gb, і- НОМЕР_1 , і-меі 2 НОМЕР_2 , який був вилучений під час проведення 14 червня 2024 року огляду речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1