Провадження № 1-кп/185/403/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002054 від 19 листопада 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, працюючої в Філії «Українська залізниця» УДЦТС «Ліски» прибиральницею, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , спільно проживаючи у будинку АДРЕСА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_5 у період часу з 14 лютого 2023 року по 18 листопада 2023 року, систематично, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров`я, існуючих норм співжиття, вчинювала домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокувала вдома конфлікти, в ході яких висловлювала словесні образи та нецензурну лайку, а також погрози фізичної розправи на адресу своєї матері ОСОБА_5 , чим призвела до психологічних страждань ОСОБА_5 та спровокувала у ОСОБА_5 почуття незахищеності, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя, оскільки остання не мала змоги вести звичайний уклад життя.

Так, 14 лютого 2023 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, а саме: виражалась в її адресу нецензурною лайкою, погрожувала, кидалась битися.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Крім того, 14 лютого 2023 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме: виражались в її адресу нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень.

Крім того, 23 березня 2023 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме вчинила сварку в ході якої виражалась в її адресу нецензурною лайкою, принижувала, погрожувала фізичною розправою, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Крім того, 02 травня 2023 року о 23 год. 55 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме: виражалась в її адресу нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, в наслідок чого ОСОБА_5 могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Таким чином, ОСОБА_3 протягом року чотири рази притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї матері ОСОБА_5 , що свідчить про вчинення останньою домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 18 листопада 2023 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення систематичного домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , з якою проживає в одному будинку та пов`язана спільним побутом, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинила психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , що виразилось у безпричинному висловлюванні образ, погроз фізичною розправою на адресу останньої, морального та психологічного тиску, що принизило її ( ОСОБА_5 ) гідність, спричинило емоційну невпевненість, та призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала частково. Пояснила, що вона проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Підтвердила, що між ними часто виникають сварки, в ході яких вона виражається на адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. Однак, зазначила, що сварки завжди провокує саме її мати ОСОБА_5 . Також підтвердила, що вона чотири рази притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 та 18 листопада 2023 року знову вчинила з нею сварку. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що її дочка ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями та умисно систематично вчиняє відносно неї психологічне насильство, а саме ображає, залякує, та погрожує фізичною розправою. Пояснила, що під час сварок вона вимушена викликати працівників поліції. Постійні сварки викликають у неї психологічні страждання та погіршують якість її життя.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у фактично скоєному також повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Відповідно до постанов Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, 08 травня 2023 року, 08 червня 2023 року обвинувачену ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 , та накладено на останню адміністративні стягнення.

Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Зазначені докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинувачену у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, її винуватість доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченої, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченої є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної: раніше не судима, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченої не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Таким чином, покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України слід призначити в межах санкції статті, за якою вона обвинувачується у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, і вважає можливим звільнити її від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, із застосуванням обмежувальних заходів, відповідно до ст. 91-1 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч. 2 ст. 76, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи та покласти на неї такий обов`язок:

- направити для проходження програми для кривдників або та пробаційної програми строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1