Справа № 161/8114/24
Провадження № 1-кс/161/2274/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 01 травня 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , скаржника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 12.04.2024 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №000017 від 03.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 12.04.2024 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №000017 від 03.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Свою скаргу скаржник мотивує тим, що Слідчим управлінням ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 03.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. В межах даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2024 року проведено обшук в автомобілі марки «КІА SORENTO» д.н.з. НОМЕР_1 , належному ОСОБА_5 , в ході якого останній добровільно надав для вилучення свій мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку ВФ «Україна». На вказане майно був накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2024 року, який був залишений в силі ухвалою Волинського апеляційного суду від 18.03.2024 року у даній справі.

Враховуючи те, що клопотання про арешт майна було мотивоване тим, що «…на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучене майно та речі мають значення речових доказів для кримінального провадження, зберігають на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування...», представниками ОСОБА_5 19.03.2024 року було подане старшому слідчому відповідне клопотання про надання інформації щодо того, які експертизи було чи буде проведено в межах даного кримінального провадження з арештованим майном ОСОБА_5 , з метою недопущення порушення його прав як особи, в якої таке майно було вилучене, оскільки однією з підстав для скасування арешту згідно з положеннями ч.2 ст.174 КПК України є той факт, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.

Водночас 09.04.2024 року адвокатами було отримано письмову відмову старшого слідчого у даному кримінальному провадженні у наданні відповідної інформації від 21.03.2024 року за вих.№3966/24/7-2024 з огляду на те, що «…свідок ОСОБА_5 не стороною, щодо якої здійснюється кримінальне провадження…» і для нього та його процесуального статусу такого порядку надання інформації (документів, які містять запитувану інформацію) не передбачено.

Тому, така позиція старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_6 є помилковою, а відмова у надані запитуваної інформації є незаконною, у зв`язку з чим бездіяльність слідчої була оскаржена до суду у зв`язку із чим слідчим безпідставно та невмотивовано відмовлено у задоволенні вище вказаного клопотання і тому на переконання сторони захисту, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні скаржник - адвокат ОСОБА_4 навів доводи аналогічно тим, що вказані у скарзі, подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги у зв`язку із її безпідставністю.

Заслухавши думку скаржника, прокурора та слідчого дослідивши матеріали скарги, долучені до її матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Так, в порядку ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вимоги вище вказаної статті КПК України слідчим було виконано, так як клопотання сторони захисту від 19.03.2024 року органом досудового розслідування у відповідності до вимог ст.220 КПК України винесено вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання від 12.04.2024 року, яка відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

В своїй скарзі скаржник посилається на положення п.1 ч.1 ст.303 КПК України, тобто оскаржує бездіяльність слідчого, що полягає у нездійснення інших процесуальних дій слідчим, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Разом з тим, скаржник не вказує яких саме процесуальних дій.

Відтак, з поданої скарги вбачається, що оскаржується бездіяльність слідчого відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки оскаржується рішення слідчого - постанова про відмову в задоволенні клопотання.

Тому, відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та дані рішення можуть бути оскаржені особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

При цьому, ч.2 ст.303 КПК України констатує, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчим суддею встановлено, що адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 оскаржує постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 12.04.2024 року про відмову у задоволенні клопотання щодо надання інформації щодо проведення певних слідчих дій, в рамках кримінального провадження №000017 від 03.01.2024.

Однак, системний аналіз ст.40 КПК України та глав 20, 21 дає підстави слідчому судді прийти до висновку, що надання слідчим інформації щодо проведення певних слідчих дій не є слідчою (розшуковою) дією чи негласною слідчою (розшуковою) дією, а тому враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 110, 303-307, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 12.04.2024 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №000017 від 03.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1