КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2481/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002377, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190КК України за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирокДарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 рокуОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

По справі вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

За встановлених судом обставин ОСОБА_7 12.12.2020 року приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи у торгівельному залі магазину «Велика Кишеня Експрес» за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 9-Е, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, взяв з холодильника магазину товар, а саме: філе індички, загальною вагою 7,410 кг, вартістю 850 грн. 30 коп., яке помістив до двох поліетиленових пакетів: в один - 0,190 кг, а в інший - 7,220 кг; свинину лопаткову, загальною вагою 6,805 кг, вартістю 509 грн. 08 коп., яку помістив до двох поліетиленових пакетів: в один - 0,476 кг, а в інший - 6,329 кг, загальною вартістю м`яса 1 359 грн. 38 коп. (без ПДВ) В подальшому ОСОБА_7 підійшов до ваг, та зважив лише пакет з філе індички, вагою 0,190 кг. Отримавши стікер на якому зазначено вартість 25 грн. 65 коп., прикріпив його до пакету. В подальшому зважив на вагах пакет з свининою лопатковою, вагою 0,476 кг, а отриманий стікер, на якому зазначена вартість 43 грн. 31 коп., прикріпив до пакету. Продовжуючи свої протиправні дії, направленні на шахрайське заволодіння майном ТОВ «Альвар», ОСОБА_7 філе індички, вагою 7,220 кг переклав до пакету, де наявний стікер з указаною вагою 0,190 кг філе індички, вартістю 25 грн. 65 коп., а свинину лопаткову, вагою 6,329, переклав до пакету, де наявний стікер з указаною вагою 0,476 кг свинини лопаткової, вартістю 43 грн. 31 коп. та направився до кас самообслуговування, де просканував пакет із філе індички реальною вагою 7,410 кг та вартістю 850 грн. 30 коп., як пакет із філе індички вагою 0,190 кг та вартістю 25 грн. 65 коп., а пакет із свининою лопатковою реальною вагою 6,805 кг та вартістю 509 грн. 08 коп., як свинину лопаткову вагою 0,476 кг, вартістю 43 грн. 31 коп. Розрахувавшись на суму 68 грн. 96 коп., ОСОБА_7 направився до виходу, вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для доведення свої дій до кінця, однак завершити кримінальний проступок не зміг з причин, що не залежали від його волі,оскількийого дії були викриті охороною.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати, через неправильне застосуванням судом положень ст.49 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, щосуд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності,не врахував, що злочин вчинено останнім 12.12.2020 року, а тому строк притягнення його до відповідальності спливав лише 12.12.2023 року. Таким чином, ухвалюючи обвинувальний вирок 01.12.2023 року,суд незаконно звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, і призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині просить вирок суду залишити без змін.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної оцінки показанням обвинуваченого, який заперечив встановлені судом фактичні обставини, оскільки не мав умислу на вчинення будь-яких протиправних дій.

Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, як вважає захисник, видана ТОВ «Альвар» довідка від 12.12.2020 року є недопустимим доказом, оскільки в ній не вказано вихідний номер кореспонденції, кому та на підставі чого вона видана, не містить посади та підтвердження повноважень посадової особи на видання таких довідок, не містить додатків та посилань на первино обліково-бухгалтерські документи щодо придбання товару та балансової вартості, містить суттєві суперечливі дані щодо вартості та ваги товару, вилученого у ОСОБА_7 .

Крім цього, за доводами захисника, протокол огляду місця події від 12.12.2020 року та додатки до ньогоє недопустимими доказами, оскільки містить суперечності у вазі товару із даними, зазначеними у довідці ТОВ «Альвар» від 12.12.2020 року.

Також вважає, що акт повірки вимірювальної техніки ТОВ «Альвар» від 17.06.2020 року також є недопустимим та неналежним доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості (модель, серійний номер, тип) вимірювальної техніки (ваг), на якій ОСОБА_7 зважував товар та на яких було здійснено переважування. Також відсутні технічні документи, які встановлюють необхідність та періодичність проведення повірки. При цьому, за доводами захисника, даним актом не встановлюється правильність функції друкування стікерів та їх відповідність, зокрема станом на 12.12.2020 року.

Також, як вважає апелянт,витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, заява від 12.12.2020 року та рапорт не є належними доказами винуватості ОСОБА_7 та не підтверджують обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Крім цього, звертає увагу суду, що підозра обвинуваченому ОСОБА_7 була вручена в неналежний спосіб, оскільки його затримали на вулиці без складання протоколу про затримання і без пояснень доставили до відділку поліції.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасуватита закрити кримінальне провадження.

Заслухавши пояснення прокурора, яка підтримала подану прокурором у кримінальному провадженні апеляційну скаргу та заперечувалапроти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та його захисникаОСОБА_8 на підтримку поданоїзахисником апеляційної скарги, та які заперечували протизадоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що при постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини за висунутим обвинуваченням, за результатами чого дійшов висновку про доведеність винуватостіОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йомукримінального правопорушення, обґрунтувавши його наведеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку суд послався на:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.12.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_13 заявила про те, що 12.12.2020 року близько 10 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 9-Е , невстановлена особа чоловічої статі здійснила крадіжку м`яса, заволодівши ним шляхом вільного доступу, а саме зваживши товар на вагах, притримуючи його при цьому, щоб вага показала вагу значно меншу від справжньої, загальна сума без ПДВ 1301,97 грн. (т.1 а. п. 52);

- довідкуТОВ «Альвар» від 12.12.2020 року, відповідно до якої вартість викраденого 12.12.2020 року товару з магазину «Велика Кишеня Експрес» за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 9-Е, становить 1301,97 грн. (без ПДВ) (т. 1 а. п. 57);

- протокол огляду місця події від 12.12.2020 року (т. 1 а. п. 58-62, 65, 70-74);

- протокол перегляду відеозапису від 14.12.2020 року та від 17.12.2020 року (т. 1 а. п. 79-91,96-101);

- акт повірки вимірювальної техніки ТОВ «Альвар», розташованої у м. Києві по вул. Декабристів, 9-Е (т. 1 а. п. 104).

Оцінивши наведені вище докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд обґрунтовано та на законних підставах визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, а саме увчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Із дослідженого судом першої та апеляційної інстанції відеозапису, долученого допротоколу огляду місця події від 12.12.2020 року, вбачається, що об`єктом огляду єпакет із товаром «філе індички», із наклеєними двома стікерами, на яких вказана вага та ціна товару. На 1-му стікері написано «Філе індички», вагою 0,1802, ціна 25,65 грн. На 2-му стікері написано «Філе індички», вагою 7,410 кг, ціна 1000,28 грн. Також оглянутий пакет з товаром «свинина лопаткова». На пакеті наклеєні два стікери, на яких вказана вага та ціна товару. На 1-му стікері написано «Свинина лопаткова частина», вагою 0,476 г, вартістю 43,31 грн., а на 2-му стікері написано «Свинина лопаткова частина», вагою 6,805 кг, вартістю 619,19 грн.

Із дослідженого судом першої та апеляційної інстанції відеозаписувід 14.12.2020 рокуз камер відеоспостереження торгової зали приміщення магазину «Велика Кишеня» вбачається, щоОСОБА_7 12.12.2020 о 10:20:03 входить до магазину. В подальшому бере корзину та направляється у м`ясний відділ. ДаліОСОБА_7 бере чотири пакети, два білого та два зеленого кольору, в які поміщає куски м`яса О 10:29:01 ОСОБА_7 направляється до ваг. О 10:30:33 ОСОБА_7 бере пакет білого кольору та кладе його на ваги. Зваживши товар, ОСОБА_7 ставить корзину із зваженим товаром на землю та повертається у м`ясний відділ, де дивиться на морозильну камеру, після чого повертається до зважування товарів. Далі ОСОБА_7 підіймає свою корзину із пакетами, в яких знаходиться м`ясо та знову розпочинає зважування. О 10:31:16 ОСОБА_7 , зваживши товар, направляється до каси самообслуговування, де оплачує товар. Після оплати товару о 10:36:07 направляється до виходу із магазину, де о 10:36:29 його було зупинено охороною магазину. Під час розмови із охороною ОСОБА_7 викидає предмет, схожий на чек. Це було помічено охороною, яка підіймає його.

Всуді першої та апеляційної інстанції стороною захисту не оспорювалось те, що надослідженому відеозображений ОСОБА_7 .

Допитаний в суді апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_16 показав, що обвинувачений взяв товар в магазині, а саме м`ясо індички та свинини, не оплатив покупку та намагався з товаром вийти з магазину. Його було затримано охороною магазину та запропоновано добровільно сплатити за товар. Оскільки ОСОБА_7 відмовився це зробити, було прийнято рішення про виклик працівників поліції. Повідомив, що аналогічний випадок із ОСОБА_7 вже траплявся раніше в їхньому магазині, проте ОСОБА_7 добровільно оплатив вартість товару, з яким його було затримано працівниками магазину, а тому по цьому факту поліцію не викликали.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заперечував свою винуватість у викраденні м`яса за встановлених судом обставин та повідомив, що він зайшов у магазин «Велика Кишеня Експрес» з метою придбання м`ясних продуктів. Коли він набрав необхідну йому кількість м`яса, а саме філе індички та свинину лопаткову, зважив його, приклеїв стікери на товар та пішов на касу, щоб розрахуватися. Так як на касі не було касирів, він направився до каси самообслуговування, сканував самостійно товар, розрахувався та пішов на вихід із магазину. Яку суму він сплатив за товар, не пам`ятає, оскільки розрахунок проводив банківською карткою і він на це уваги не звертав. Фасування м`яса різними шматками пояснив тим, що малі куски планував віддати своїй матері, а великі придбавав для себе.На виході його було зупинено працівниками охорони вказаного магазину, які захотіли все перевірити та переважити м`ясо. Він не заперечував проти того, щоб м`ясо переважили, однак охоронці сказали, що не потрібно, у них і так все записано. Так як у нього при собі не було паспорта, працівники охорони викликали поліцію. Після чого працівники охорони забрали візок з м`ясом та викликали працівницю із залу, щоб вони переважила товар. Товар було переважено на інших вагах. Зазначив, що чек він викинув, коли поставив корзину, щоб спакувати продукти, та в цей час до нього підійшли працівники охорони. Звертав увагу, що в нього були гроші як на карточці, так і готівка.

Як правильно встановив суд першої інстанції, наявні в матеріалах кримінального провадження доказиспростовують твердження обвинуваченого про те, що він не причетний до вчинення кримінального правопорушення і оцінюються судом як обрана позиція захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він викинув чек через те, що йому було незручно пакувати товар, суд обґрунтовано визнав такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки із відтвореного відеозапису (т.1 а.п.77) чітко видно, що ОСОБА_7 викидає чек відразу після того, як його зупиняють працівники охорони. Предметом належної перевірки судом першої інстанції також були доводи сторони захисту про процесуальні порушення щодо фіксації кримінального правопорушення, визначення ваги та вартості викраденого м`яса, на що посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, які не знайшли свого ствердження і в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, доводи сторони захисту про те, що при перевірці ваги товару не було роздруковано стікер, суд обґрунтовано визнав такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки на дослідженому відеозаписі наявна інформація як щодо справжньої ваги товару, так і щодо перевірки справності ваг.

Не відповідають фактичним обставинам провадження та не ґрунтуються на вимогах закону і доводи сторони захисту про недоведеність вартості викраденого майна.

Відповідно до положень п.6 ч.2 ст.242 КПК України, згідно яких призначення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків є обов`язковим, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди. Оскільки представником ТОВ «Альвар» органу дізнання надано довідку від 12.12.2020 року про те, що вартістьвикраденого 12.12.2020 року товару з магазину «Велика КишеняЕкспрес» становить 1301,97 грн., у прокурора та органу дізнання не було обов`язку призначення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків.

Всупереч доводам апелянта, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 у передбачений законом спосіб був повідомлений про підозру, яка складена та затверджена уповноваженими на це особами. Зокрема повідомлення про підозру від 23.12.2020 року було вручено ОСОБА_7 23.12.2020 року, однак у зв`язку з відмовою ОСОБА_7 від підпису, факт вручення було зафіксовано за допомогою відеозапису, долученого до матеріалів кримінального провадження, при цьому вказане повідомлення складено особою, що була включена до групи слідчих - дізнавачем ВД Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_17 та затверджено прокурором, що входив у групу прокурорів, старшим групи прокурорів - прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , що підтверджується відповідними постановами про призначення групи прокурорів від 25.06.2020 року та створення групи слідчих від 30.06.2020 року (т. 1 а.с. 49-51).

Твердженняапелянта, що видана ТОВ «Альвар» довідка від 12.12.2020 року є недопустимим доказом, не знаходять свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки із вищезазначеної довідки вбачається, що вона видана Дарницькому УП ГУНП в м.Києві, містить вартість викраденого товару із магазину, підписана керуючим магазину ОСОБА_18 та засвідчена печаткою ТОВ «Альвар» (т.1, а.с.57).

Доводи сторони захисту, що протокол огляду місця події від 12.12.2020 року з додатками до нього є недопустимим доказом та містить суперечності у вазі товару із даними, зазначеними у довідці ТОВ «Альвар» від 12.12.2020 року,не відповідають фактичним обставинам провадження,оскількив протоколі огляду місця події зазначено загальну вагу вилученого у ОСОБА_7 товару,в той час як у довідці ТОВ «Альтар» зазначеновагу та вартість саме викраденого товару, без врахування ваги та вартості товару, який оплатив ОСОБА_7 .

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам провадження та не спростовуються доводами, викладеними у апеляційній скарзі захисника, а тому колегія суддів вважає апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненогонимкримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався,офіційно не працює.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням виді громадських робіт на визначений судом строк, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Суд першої інстанції такождійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покаранняна підставі п.2 ч.1 ст.49 КК Україниу зв`язку із закінченням строків давності.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції незаконно звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, з огляду на наступне.

Санкція частини 1 статті 190 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень статті 12 КК України, в редакції яка діяла на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

За приписами статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_7 12 грудня 2020 рокувчинив кримінальний проступок, передбаченийч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, а тому строк притягнення його до кримінальної відповідальності спливав лише 12.12.2023 року.

Таким чином, суд першої інстанції,ухваливши вирок Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року, не мав законних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальностіна підставі п.2 ч.1 ст.49 КПК України.

Разом із цим, оскільки вирок Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року не набрав законної сили та був оскаржений учасниками провадження і на момент перегляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції спливли строки притягненняобвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190КК України, останній підлягає звільненню на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, ч.15 ст.615КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , скасувати в частині звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного йому по ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4