Справа № 178/54/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000011 від 14.03.2021 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Красноармійськ, Донецької області, українець, громадянин України, має базову середню освіту, працює на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, має спеціальне звання «рядовий поліції», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, 14.03.2021, приблизно, о 13 годині 57 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «KIA CEED», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автошляху М-04 (Знам`янка Луганськ Ізварине) та порушив правила дорожнього руху України, а саме не дотримався вимог знаку 3.29 та перевищив максимальну швидкість, встановлену цим знаком. Унаслідок чого, на 152 кілометрі зазначеного автошляху на посту «Криничанський», останнього було зупинено інспекторами управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення співробітники управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відповідно до п.п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України висловили вимогу пред`явити для перевірки водійське посвідчення. У цей момент, у ОСОБА_3 виник умисел, що спрямований на використання підробленого документа, а саме завідомого підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.12.2020, заповненого на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з його особистою фотокарткою, в якому зазначено, що останній має право на керування транспортними засобами категорії «В».

Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, спрямований на використання підробленого документа, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, пред`явив працівникам управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції завідомо підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.12.2020, заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дає право керування транспортними засобами категорії «В», таким чином, використав в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом, завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права. Після ознайомлення з наданим ОСОБА_3 водійським посвідченням на його ім`я, працівниками управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було виявлено ознаки підробки посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.12.2020 під час візуального огляду.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-21/14467-ДД від 06.05.2021, складеного за результатами проведення судової технічної експертизи документів, бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 16.12.2020, заповнений на ім`я ОСОБА_3 , а також персоналізована інформація у посвідченні, виготовлені способами термографічного друку за допомогою знакосинтезуючих пристроїв типу термічного, сублімаційного принтерів (або багатофункціональних пристроїв тощо), та не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.4 ст.358 КК України , тобто використання завідомо підробленого документа.

Згідно ст. 49 КК України, вказано підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності. У ч.1 вказаної статті вказано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, серед яких: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості. Частиною 2 даної статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухиляється від досудового слідства або суду. У цих випадках, перебіг давності відновлюється з дня зявлення особи із зізнанням, або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення минуло п`ятнадцять років.

Верховний Суд вказав, що системне тлумачення норм кримінального (ст.49 ККУ) та процесуального законодавства (ст.ст.284,285,286,288 КПК), свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України, за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, яке може подаватися стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим, кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення.

ОСОБА_3 вчинив злочин, який відносяться до категорії невеликої тяжкості. З моменту вчинення ним данного проступку пройшло понад 3 роки .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник просять закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити його від кримінальної відповідальності, з наслідками закриття кримінального провадження із зазначених мотивів ознайомлений.

Прокурор вважає, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Постановою ОП ККС ВС від 12.09.2022 № 203/241/17 визначено : Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Керуючись ст. ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст.ст. 49 КК України, суд,-,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України,- на підставі ч.2 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 14.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України - закрити.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/104-21/14467-ДД від 06.05.2021 в розмірі 1201,34 грн віднести на рахунок держави.

Речовий доказ, а саме : посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.12.2020, заповненого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знищити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1