Справа № 159/3726/24 Провадження №11-сс/802/288/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна (ЄРДР № 0000185),

В С Т А Н О В И В

Прокурор Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про арешт майна, виявлено та вилученого в ході проведеного 04.06.2024 року в період з 18 години 10 хвилин по 19 годину 04 хвилин слідчим СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме вантажного автомобіля марки «DAF XF 1055 FT» д.н.з. НОМЕР_1 випуску, жовтого кольору, номер шасі: НОМЕР_2 з приєднаним до нього причепом марки «Kogel SN24» д.н.з. НОМЕР_3 випуску, VIN номер: НОМЕР_4 , який був у користуванні ОСОБА_8 та на який була завантажена деревина породи «береза» довжиною близько 2 метрів, та вилучену товаро-транспорті накладні: серії НОМЕР_5 (в двох екземплярах), ЮГЛ №760607 (в двох екземплярах) від 04.06.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор в поданій апеляційній скарзі вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку із тим, що суд не взяв до уваги докази які істотно могли вплинути на його висновки, залишив поза уваги ті факти, що виявлені та вилучені транспортний засіб із причепом безпосередньо використовувались 04.06.2024 року для погрузки та перевезення виявленою лісодеревини. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання про арешт майна задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, представника володільця майна, який заперечив проти задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи обставини, зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 21.06.2024 року, оскільки даний строк пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185, внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 04.06.2024 року в чергову частину Ковельського РУП з лінії 102 надійшло повідомлення від працівника ВРПП Ковельського РУП ОСОБА_9 про те, що в місті Ковель по вулиці Варшавська, неподалік ТЦ «Ювант», зупинено вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , який перевозить деревину породи береза. В ході перевірки товарно-транспортних накладних встановлено розбіжність, а саме документи, які надав водій, не відповідають довжині деревини. В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, за попередньою змовою групою осіб, здійснили підробку товаро-транспортних накладних на деревину дров`яну породи береза, які в подальшому було використано.

Разом з тим представник власника вилученого майнав суді першої інстанції пояснив, що виникла помилка, яка полягає в тому що є розбіжність в довжині деревини зазначеної в накладних, так як для визначення об`єму деревини використовують штабельний метод обміру, обсяг деревини визначають множенням штабеля (стосу) на його довжину і ширину. Крім того зазначив, що перевізник здійснював перевезення деревини, власником якої, на підставі договору купівлі-продажу є ФОП ОСОБА_10 , від діяльності якого лісозаготівля.

Дослідивши вказані пояснення в сукупності з наданими суду копіям паспорту, виписки з ЄДР фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , витягу, договору купівлі-продажу, товаротранспортних накладних, технічних вимог, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що після вилучення майна працівниками поліції не з`ясовано дійсний володілець вилученого майна як транспортних засобів, так і вилученої деревини, не надано власнику вилученого майна можливості надати пояснення з приводу виявлених розбіжностей, з наданням відповідних доказів, а тому зроблено передчасний висновок про підробку товаро-транспортних накладних та про необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт вказаного майна.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя вірно встановив, що прокурором не надано належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що зазначене в клопотанні майно, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, а саме, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.ч.3, 4 ст.358 КК України, або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом.

А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні прокурора, з підстав, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

Доводи викладені прокурором в апеляційній скарзі про необхідність скасування ухвали слідчої судді та задоволення клопотання не знайшли свого підтвердження в ході їх перевірки апеляційним судом, а тому ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.170-173, 376, 404-405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Поновити строк прокурору на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: