ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року

м. Київ

справа № 159/2228/23

провадження № 51-101 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

засудженої ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ковель Волинської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2023 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2022 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 2 місяці.

2. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та інших заходів забезпечення кримінального провадження.

3. Волинський апеляційний суд ухвалою від 23 жовтня 2023 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без зміни.

4. За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_7 14 лютого 2023 року в період з 18 год 00 хв по 20 год 00 хв в умовах воєнного стану, перебуваючи на автостанції по бульвару АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу повторно, таємно, діючи умисно викрала належні ОСОБА_8 , продукти харчування, чим спричинила майнової шкоди на загальну суму 2 332,43 грн., після чого розпорядилась викраденим на власний розсуд.

5. Таким чином, ОСОБА_7 вчинила дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

6. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Суть доводів захисника зводиться до незгоди з оцінкою доказів судами попередніх інстанцій.

На обґрунтування своїх доводів захисник вказує що:

- висновок суду про винуватість ОСОБА_7 ґрунтується на припущеннях, а її винуватість не доведена поза розумним сумнівом;

- не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на думку захисника, є суперечливими, не усунуто протиріччя між ними і не відображено їх дійсних показань; не взято до уваги показання обвинуваченої, не допитано свідка ОСОБА_12 ;

- не перевірено версії сторони захисту про те, що крадіжку вчинили особи, які є свідками по справі, їх можливу роль як співучасників;

- слідчий експеримент проведений за участі свідка ОСОБА_9 фактично є його допитом, здійсненим на місцевості.

8. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на допущені порушення,не усунув їх, не перевірив усіх наведених доводів та не дав на них вичерпних відповідей. Також суд апеляційної інстанції порушив вимоги ч. 3 ст. 404 КПК, оскільки залишив поза увагою клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, зокрема, допит потерпілого та свідків. Захисник вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Позиції учасників судового провадження

9. Захисник та засуджена підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги захисника.

Мотиви Суду

10. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

11. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

12. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини, на які, зокрема, посилає в касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки в судах першої та апеляційної інстанцій.

13. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

14. Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише у випадку, коли вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

15. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння або пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

16. Вказаних вимог закону суди не порушили. Як убачається з матеріалів провадження, висновок місцевого суду, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.

17. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні свідків:

- ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він, обвинувачена та інші його знайомі проводили час на території привокзальної площі м. Ковеля. ОСОБА_7 з гаманця витягнула 500 грн., де вона його взяла йому не відомо. В гаманці була також, банківська картка, однак будь яких коштів на ній не було. За гроші, які мала обвинувачена, придбали спиртні напої, а сало хтось з них продав невідомій жінці.

- ОСОБА_9 , який пояснив суду, що точної дати не пам`ятає, можливо в лютому 2023 року, він, ОСОБА_7 та ще одна особа на прізвисько « ОСОБА_13 » на території автостанції в м. Ковель на лавочці розпивали спиртні напої. ОСОБА_7 час від часу відлучалася, згодом принесла чорний поліетиленовий пакет, в якому, як пізніше стало відомо, знаходилося сало. Згодом принесла гаманець темного кольору, в якому він бачив купюру 500 грн. Після розпивання спиртного на пропозицію «Кота» пішли на привокзальну площу, де « ОСОБА_13 » за 100 грн. та пляшку горілки продав продукти харчування, які були в пакеті, його знайомій.

- ОСОБА_11 , який пояснив суду, що в кінці зими чи ранньої весни, у вечірній час разом з обвинуваченою та чоловіком на ім`я ОСОБА_14 на прізвисько « ОСОБА_13 », розпивали спиртні напої на автостанції м. Ковеля. На одній із лавок знаходились двоє осіб чоловічої статті біля яких був поліетиленовий пакет чорного кольору. Коли ОСОБА_7 відійшла від них, то через деякий час він побачив в її руках поліетиленовий пакет чорного кольору з яким вона та чоловік по імені Саша пішли в напрямку залізничного вокзалу, а він в свою чергу пішов додому. Інших подробиць не пам`ятає оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. Також стверджував, що ОСОБА_7 переконувала його не з`являтись в судові засідання.

18. Крім того, винуватість ОСОБА_7 підтверджується фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 02 березня 2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 відтворив події, які відбувалися на території автостанції м. Ковеля 14 лютого 2023 року, вказав на місці де він, ОСОБА_15 і особа на прізвисько « ОСОБА_13 » розпивали спиртні напої, куди саме обвинувачена принесла поліетиленовий пакет в якому було сало, гаманець з грошовими коштами, а також де саме « ОСОБА_13 » та він реалізовували викрадене майно; інших письмових доказах, зміст яких детально викладено у вироку.

19. Місцевий суд також допитав обвинувачену ОСОБА_7 , яка свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала, однак зазначила, що, дійсно у вечірній час 14 лютого 2023 року вона разом з ОСОБА_10 на прізвисько « ОСОБА_13 » та ОСОБА_11 перебували на автостанції в м. Ковель, де розпивали алкогольні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння заснула на лавці, проснувшись через деякий час від холоду пішла зігрітись на залізничний вокзал з ОСОБА_16 , хто вчинив крадіжку їй не відомо.

20. Суд першої інстанції показання обвинуваченої визнав надуманими та такими, що не відповідають встановленим фактичним обставинам, розцінивши їх як спосіб захисту, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

21. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК. Такий висновок суду є достатньо мотивованим й ґрунтується на даних, які було належним чином перевірено в судовому засіданні та змістовно наведено у вироку.

22. Вирок суду щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

23. Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника належним чином перевірив усі викладені в ній доводи, у тому числі щодо версії сторони захисту про непричетність обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення.

24. Твердження захисника про те, що судами поза розумним сумнівом не доведено вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК спростовуються наведеними вище доказами, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції, оцінені та правомірно покладені в основу обвинувачення.

25. Щодо посилань захисника про суперечливість та протиріччя у показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, на думку захисника, причетні до вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та оговорили її, необхідно зазначити, що під час касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що допит свідків проведено з дотриманням положень ст. 352 КПК, оскільки показання ці особи надавали в судовому засіданні місцевого суду під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Будь-яких даних про те, що сторона захисту зверталась з відповідними заявами до правоохоронних органів про притягнення вказаних свідків до кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань матеріали справи не містять.

26. Крім того, виходячи з положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Такими повноваженнями наділені суди першої та апеляційної інстанції. І як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційний інстанції належним чином перевірив та спростував аналогічні доводи захисника, зазначивши, що місцевий суд обґрунтовано визнав показання потерпілого та свідків достовірними, так як вони підтверджуються іншими, наявними в матеріалах справи доказами.

27. Твердження сторони захисту про те, що слідчий експеримент проведений за участі свідка ОСОБА_9 є фактично його допитом були предметом перевірки апеляційним судом, який зазначив, що суд першої інстанції вірно вказав на те, що під час слідчого експерименту 02 березня 2023 року, останній на місці розказав та відтворив події, які відбувалися на території автостанції міста Ковеля 14 лютого 2023 року, зокрема показав на місці де він, ОСОБА_15 та особа на прізвисько « ОСОБА_13 » розпивали спиртні напої, куди саме обвинувачена принесла поліетиленовий пакет, в якому було сало, гаманець з грошовими коштами, а також де саме « ОСОБА_13 » та він реалізовували викрадене майно. Крім того, суд вірно зазначив, що показання свідка ОСОБА_9 дані в судовому засіданні, співвідносяться з відповідними обставинами, на які вказував свідок в ході проведення з ним слідчого експерименту. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

28. Стосовно тверджень захисника про те, що суди не допитали свідка ОСОБА_12 , слід зазначити, що відповідно до частин ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

29. Як установлено з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судових засідань, під час судового розгляду як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції учасникам процесу, в тому числі й стороні захисту, було забезпечено право на відстоювання своєї позиції.

30. Так, з технічного запису судового засідання від 26 жовтня 2023 року вбачається, що під час апеляційного розгляду засуджена ОСОБА_7 заявила клопотання про допит свідка, якій збували викрадене, не зазначивши при цьому її прізвища. Засуджена не змогла його назвати і після уточнюючого запитання суду, у зв`язку з чим їй було надано час для підготовки більш мотивованого клопотання. На повторне запитання суду щодо заявленого нею клопотання, ОСОБА_7 прохала викликати та повторно допитати потерпілого та свідків по справі, не вказуючи їх прізвища, при цьому наполягала саме на повторному допиті потерпілого. Суд розглянувши вказані клопотання обґрунтовано відмовив у їх задоволенні, мотивуючи своє рішення тим, що клопотання про повторний допит свідків вже було вирішено, а в частині повторного допиту потерпілого ці докази були досліджені судом першої інстанції і підстав для їх повторного дослідження судом апеляційної інстанції не наведено.

31. Не є слушними доводи сторони захисту про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 404 КПК. Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

32. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про повторне дослідження письмових доказів у справі, аудіозаписів показань свідків, повторного допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

33. З урахуванням того, що сторона захисту не наводила обґрунтувань, які б вказували, що докази були досліджені судом першої інстанції не повністю чи з порушеннями, підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК для повторного їх дослідження, апеляційним судом встановлено не було, тому за результатами розгляду клопотання було відмовлено у його задоволенні.

34. Обмежившись аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції, апеляційний суд не порушив установленого законом порядку апеляційного розгляду і за результатами перегляду вироку, погодився з їх оцінкою, наданою місцевим судом, що не суперечить встановленій у ст. 23 КПК засаді безпосередності судового розгляду.

35. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

36. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням статей 370, 419 КПК.

37. Інші доводи касаційної скарги захисника висновків судів також не спростовують та фактично зводиться до неповноти судового розгляду, переоцінки доказів і встановлених у справі обставин, що в силу вимог ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.

38. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування судових рішень, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3