Ухвала

Іменем України

09 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 погодженого з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004283 від 10.11.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України -

встановив:

09 липня 2024 року до слідчого судді ОСОБА_1 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004283 від 10.11.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України щодо протиправної діяльності осіб на території Донецької області, які за грошову винагороду, групою осіб, вчиняють дії спрямовані на незаконне перенаправлення військовозобов`язаних осіб через держаний кордон України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (далі Правила), перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Згідно п. 28 Правил, у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій; медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Так, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, діючи умисно, спільно, за попередньою змовою групою осіб із директором Благодійної організації «Благодійний фонд» Щасливі люди української землі» ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

У цілях безпеки, зменшення ризику та для прикриття своїх протиправних дій, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 використовували діяльність третіх осіб.

Протиправна діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 полягала у наступних діях:

1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»;

2) подачі заявок із фіктивними відомостями на внесення вищевказаних осіб до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв-волонтерів БО «БФ» Щасливі люди української землі»»;

3) переправленні їх через державний кордон України у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської області, забезпечуючи їх транспортними засобами та супроводжуючи під час перетину державного кордону, в ході чого надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину, інструктуючи при цьому щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пунктах пропуску.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 достовірно знаючи, що у підшуканих ними військовозобов`язаних осіб, які мали намір виїхати за межі території України, немає на те законних підстав, в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи, що наявність відомостей про особу в інформаційній системі «Шлях», відповідно до п. 28 Правил перетинання державного кордону, надаватиме їм право на безперешкодний виїзд за межі території України, ОСОБА_6 , за сприянням ОСОБА_5 , який підшукував військовозобов`язаних осіб для незаконного перетину ними державного кордону України, оформляв таких осіб на посади водіїв-волонтерів БО «БФ» Щасливі люди української землі»» для доставки гуманітарної допомоги з-за кордону, всупереч вимог ст. 7 Закону України «Про волонтерську діяльність», оскільки розумів, що останні не здійснюватимуть визначені їм обов`язки, а основною метою оформлення їх на вказану посаду було забезпечення внесення відомостей щодо них до інформаційної системи «Шлях», з метою подальшого незаконного перетину такими державного кордону України.

З метою реалізації протиправної діяльності та незаконного збагачення, ОСОБА_5 будучи організатором діяльності, пов`язаної із незаконним переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України вчинив дії спрямовані на отримання грошових коштів та необхідних документів від підшуканих ними військовозобов`язаних осіб за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України, після чого, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, передавав ОСОБА_6 грошові кошти та документи отримані від цих осіб за організацію незаконного перетину державного кордону України, приймав участь в зустрічах з цими особами, на яких обговорювались питання щодо вартості незаконного перетину державного кордону України, процедури внесення їх до системи «Шлях», надавав вказівки щодо умов та порядку проходження державного кордону України у відповідних пунктах пропуску.

За вказаних обставин, реалізуючи спільний з ОСОБА_6 злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

З метою досягнення єдиної з ОСОБА_6 злочинної мети, маючи умисел на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через держаний кордон України, шляхом внесення неправдивих відомостей до системи «Шлях» та отримання відповідного дозволу для перетину державного кордону України на час дії воєнного стану, ОСОБА_5 13 лютого 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поряд із залізничним вокзалом в м. Київ, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , зустрівся із ОСОБА_7 .

В ході бесіди ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 підготувати відповідні документи, які не відповідають дійсності, для підготовки листа до Запорізької обласної військової адміністрації про прийняття рішення про виїзд за межі України та включення до системи «Шлях» ОСОБА_7 в якості водія для доставки гуманітарної допомоги з-за кордону для БО «БФ» Щасливі люди української землі»» з метою забезпечення безперешкодного незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України для власних цілей, не пов`язаних з гуманітарною допомогою. При цьому ОСОБА_5 надав усні гарантії виконання зазначених зобов`язань та повідомив, що за послуги з організації незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України необхідно заплатити грошові кошти в загальній сумі 6000 доларів США та надати копії документів, а саме: закордонного паспорту громадянина України для виїзду за кордон, посвідченням водія, на що ОСОБА_7 , будучи залученим до конфіденційного співробітництва в порядку ст. 275 КПК України, надав свою добровільну згоду.

12.03.2024 ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, зателефонував ОСОБА_7 , та в ході розмови повідомив останньому, що на днях ОСОБА_7 буде спрямовано волонтерське посвідчення на відділення ТОВ «НОВА ПОШТА», яке розташоване у м. Краматорську Донецької області. 14.03.2024 ОСОБА_7 у відділенні нової пошти у м. Краматорську Донецької області отримав волонтерське посвідчення на його ім`я, відповідно якого він є «волонтером» БО «БФ» Щасливі люди української землі», за підписом директора організації ОСОБА_6 .

20.03.2024 ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та в ході розмови повідомив про необхідність передати наступну частину грошових коштів у сумі 97000 (дев`яносто сім тисяч) гривень, та проведення їх особистої зустрічі в квітні 2024 року у м. Краматорську Донецької області, під час якої ОСОБА_5 отримує грошові кошти від ОСОБА_7 та повідомить про подальші дії, необхідні для завершення незаконного перетину державного кордону України останнім.

30.06.2024 ОСОБА_5 в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 повідомив, що через інформаційну систему «Шлях» перетнути державний кордон України він не зможе, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, повідомив останньому, що організує перетин державного кордону України іншим способом, а саме через кордон із Соціалістичною Республікою Румунія з використанням його корупційних зв`язків із працівниками Державної прикордонної служби, за сприянням яких буде здійснено переправлення ОСОБА_7 через кордон, та сказав, що вартість переправлення таким чином складає 12000 доларів США, при цьому з урахуванням того, що від ОСОБА_7 отримано вже 137000 грн, треба передати залишкову частину у сумі 8500 доларів США. В ході розмови ОСОБА_5 описав ОСОБА_7 процес та зазначив деталі організації його переправлення та перетину державного кордону України та повідомив, що грошові кошти потрібно найближчим часом передати у м. Києві, після чого буде налагоджено процес його переправлення поза пунктами пропуску, розташованими на території Чернівецької області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у закінченому замаху на вчинення організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 показав про обставини протиправної діяльності групи осіб у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка полягає в організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через держаний кордон України, за що останні отримають грошову винагороду.

Окрім того, причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину підтверджується матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій (розсекреченими), та іншими доказами в їх сукупності.

05.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

05.07.2024 слідчим ТУ ДБР у м. Краматорську на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2024 проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільно-часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти номіналом номіналом 100 доларів США у кількості 29 купюр на загальну суму 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США.

Вказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів. У цьому випадку, за ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна передбачає тимчасове, до скасування у встановленому Кримінально-процесуальному кодексу України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для накладання арешту на майно є обґрунтована підозра вважати, що воно є доказом даного кримінального правопорушення, незастосування цього заходу зумовить труднощі при проведенні експертиз, а також при проведенні інших слідчих дій, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування, що перешкоджатиме встановленню усіх обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, внаслідок того, що вилучене майно може бути пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, відчужене. Тобто, метою накладання арешту на майно у даному випадку є збереження речових доказів з метою, зокрема, подальшого проведення зі вказаним речовим доказом криміналістичних експертиз.

Суд, вважає обґрунтування клопотання з урахуванням того, що прокурором доведено необхідність арешту майна в рамках інкримінованого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 погодженого з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 29 купюр на загальну суму 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США, тобто позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним предметом, який вилучено відповідно до протоколу обшуку від 05.07.2024 р., з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання та з метою збереження речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1