Дата документу 26.03.2024
Справа № 334/2401/24
Провадження № 1-кс/334/807/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000519, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000519, відомості про яке внесені 12.03.2024 до ЄРДР за частиною п`ятою статті 185 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Під час проведення досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме - підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, не має офіційних джерел доходів, не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання та обставини, яким воно обґрунтоване, підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечив.

Слідчий суддя, заслухавши учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, надані в його обґрунтування, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 179 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000519, відомості про яке внесені 12.03.2024 до ЄРДР за частиною п`ятою статті 185 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідування встановлено, що 28.02.2024 приблизно о 23.00 годині ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, знаходячись біля крамниці «№ 45» за адресою: АДРЕСА_2 , в ході вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 , побачив що останній залишив на лавці без нагляду належний йому мобільний телефон Motorola Moto e13 темно синього кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з вище зазначеної лавки таємно викрав мобільний телефон Motorola Moto e13 темно синього кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 3 329,10 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора зв`язку «Київстар» за № НОМЕР_3 , що не представляє матеріальної шкоди для потерпілого, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 3 329,10 гривень.

19.03.2024 про підозру у вчиненні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_4 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 12.03.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 від 16.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 12.03.2024; протоколами оглядів предмету від 13.03.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 19.03.2024.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК, а саме - підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення справі «Ніколова проти Болгарії»). Крім того, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Підозрюваний офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, оскільки у шлюбі не перебуває та на утриманні дітей не має. Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовуючи який прокурор посилався на те, що підозрюваний не має офіційних джерел доходів та раніше судимий, слідчий суддя вважає його не доведеним. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 89 КК України підозрюваний ОСОБА_4 є таким, що не має судимості. Сама по собі відсутність джерел доходів у даному випадку не свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК.

Керуючись статтями 176 - 179, 193, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора;

2) не виїжджати за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Строк дії вказаних обов`язків визначити до 19 травня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 26 березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1