ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/447/24 Справа № 226/1891/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 24.10.2023 року, якою клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задоволено, кримінальне провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

Прокурор звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 24.10.2023 року клопотання прокурора задоволено, кримінальне провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала суду незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, то при обчисленні строку притягнення до кримінальної відповідальності слід керуватися положеннями ч. 2 ст. 49 КК України. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в період часу з 12.06.2013 р. по 15.06.2013 р. невідома особа шляхом пошкодження замків проникла до гаражу № НОМЕР_1 у кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 , звідки вчинила крадіжку майна, що належить ОСОБА_7 , а саме електроінструментів, чим спричинила йому матеріальну шкоду на суму 1400,00 грн.

В ході досудового розслідування здійснено низку слідчих та процесуальних дій: допитано потерпілого та свідків, видані доручення на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40-1 КПК України. Втім, особу, яка вчинила крадіжку, не встановлено, повідомлення про підозру в межах даного кримінального провадження нікому не здійснювалося.

Враховуючи вказані обставини та сплив строку давності притягнення до кримінальної відповідальності суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними виходячи з такого.

Відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 3-1 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 49 ч. 2 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Висновок щодо обрахунку строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20: «У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.»

Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 сформульовано висновок щодо застосування норми права, у якому зазначено, що закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку.

Таким чином, при обрахуванні строків давності, передбачених ст. 49 КК України законодавець передбачає 2 диференційованих підхода: 1) загальний, який передбачає обчислення загального строку давності; 2) спеціальний, який передбачає механізм обрахування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від досудового розслідування чи суду. У випадку наявності спеціального підходу обчислення такого строку щодо злочинів становить 15 років, щодо проступків 5 років. Однак для обчислення такого строку імперативна умова переховування особи.

Аналогічну правову позицію висвітлено Верховним Судом в постанові по справі № 676/5139/22.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в ході досудового розслідування не було прийнято процесуальне рішення про підозру або висунуто обвинувачення, а отже гіпотетично та фактично в цьому кримінальному провадженні неможливо констатувати факт ухилення, а тому застосуванню підлягає загальний порядок відрахування строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності.

Посилання прокурора на правові висновки Верховного суду в справах № 676/5139/22, № 735/5139/20 є безпідставними, адже в ході розгляду акцентованих кримінальних проваджень було сформульовано правову позицію щодо строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у випадку переховування особи, що вчинила кримінальне правопорушення, від суду.

Під процесом переховування законодавець передбачає дві окремі процедури: переховування в контексті наявності ризику (ст. 177 КПК України) потенційний, та переховування із прийняттям процесуального рішення про зупинення кримінального провадження у зв`язку з реалізацією вищевказаного ризику та впровадженням кримінального інституту розшуку особи. При цьому для застосування диференційованого підходу до обчислення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності вирішальним є наявність процесуального рішення уповноваженої особи про встановлення факту переховування, яке має свій вираз як в постанові слідчого/дізнавача/прокурора про оголошення особи в розшук, так і в ухвалі суду про розшук в порядку ст. 335 КПК України.

Змістовний аналіз матеріалів клопотання прокурора в кримінальному провадженні № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України вказує, що в даному кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а отже факт переховування в даному кримінальному провадженні відсутній.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України в рамках розгляду клопотання прокурора в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в даному провадженні колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 284 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 24.10.2023 року, якою клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задоволено, кримінальне провадження № 0000997 від 16.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без змін.

Судді: