Справа №:755/3276/18
Провадження №: 1-в/755/124/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а саме про перерахунок та зарахування терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а саме про перерахунок та зарахування терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Клопотання мотивує тим, що вироком Київського апеляційного суду від 08.12.2022 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, однак не було враховано терміну попереднього ув`язнення з 29.09.2019 по 29.01.2020 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2020, тому просить зарахувати термін попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Законів України № 2046-VIII від 18.05.2017 та № 838-VIII від 26.11.2015 та термін цілодобового домашнього арешту з 29.01.2020 по 29.03.2020 на підставі ч. 2 ст. 72 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні покладалась на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зауважив, що зарахуванню підлягає лише термін перебування в СІЗО, перебування особи під домашнім арештом не може бути зарахованим на підставі ст. 72 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов такого висновку.

Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відтак, дане клопотання згідно положень КПК України може бути подане до: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання; 2) до суду, який ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Окрім цього, з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 (вих. № 223-20/0/4-16) щодо застосування окремих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015 вбачається таке.

Беручи до уваги, що у п. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015 визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення:

- під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК). Так само має вирішуватись це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК 1960 р.;

- у період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК, має вирішуватися судом, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК). Якщо ж клопотання про застосування цього Закону подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого обвинувачений тимчасово перебуває (наприклад, за місцем знаходження слідчого ізолятора), суд ухвалою повертає клопотання особі, яка його подала, із роз`ясненням права та порядку звернення.

У випадку з`ясування апеляційним судом під час перегляду кримінального провадження наявності підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону), слід застосувати її положення, зазначивши у резолютивній частині судового рішення окремим пунктом про таке зарахування.

Зміна судового рішення суду першої інстанції в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання можлива лише у зв`язку з неправильним застосуванням цим судом положень ст. 72 КК, зокрема в частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати положення ст. 72 КК (в редакції Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановленні нового чи залишення вироку суду першої інстанції без зміни, або у випадку його зміни.

Положеннями ст. 18 КВК України визначено, що місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. У свою чергу, відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Виходячи зі змісту супровідного листа від 05.02.2024 № П-903, підписаного першим заступником начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор», з яким клопотання ОСОБА_3 надійшло до суду, зазначена установа не є місцем відбування покарання для засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останнього етаповано на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2023 для ознайомлення останнього з матеріалами кримінального провадження з ДУ «Білоцерківська ВК № 35».

Тобто, з вказаним вище клопотанням засуджений ОСОБА_3 може звернутись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області як суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Разом з тим, вироком Київського апеляційного суду від 08.12.2022 скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в частині призначення покарання, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, Дніпровський районний суд м. Києва не наділений процесуальними повноваженнями розглядати вищевказане клопотання, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Водночас, суд роз`яснює, що з зазначеним вище клопотанням засуджений ОСОБА_3 може звернутись до суду за місцем реального відбування покарання (Білоцерківський міськрайонний суд м. Києва) або до суду, що ухвалив вирок (Київський апеляційний суд).

Керуючись ст. 26, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а саме про перерахунок та зарахування терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня оголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 40 хв 20 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1