Провадження №: 1-кп/336/493/2024
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка Вільнянського району, зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду перебуває кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, у неї відсутні стійкі соціальні зв?язки, вона не працює, у зв?язку з чим наявний ризик переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Захисник та обвинувачена заперечували проти заявленого клопотання щодо запобіжного заходу, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певні години, вказуючи, що після зміни судом запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та навіть після закінчення строку дії попередньої ухвали суду, ОСОБА_5 не порушувала процесуальних обов?язків, з`являлась до суду, не чинила будь-якого тиску на свідків чи потерпілу. Також обвинувачена пояснила, що вона має статус ВПО та тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира по АДРЕСА_3 належить її співмешканцю, але документів щодо права власності на квартиру, актуальних на момент розгляду клопотання, наразі немає.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

По даній справі суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, у м. Запоріжжя не має власного житла, як внутрішньо переміщена особа зареєстрована проживаючою в іншому житлі. При цьому ОСОБА_5 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 1 КК України (відомості про відбуття покарання відсутні), не працевлаштована та не має стійких соціальних зв?язків.

Крім того, по цьому провадженню не проведено допит свідків, не досліджені інші докази.

Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що безумовно наявний ризик переховування від суду, а рівно і скоєння інших злочинів. Також наявні і ризики впливу на свідка та потерпілу.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування запобіжного заходу.

Водночас, суд не погоджується з необхідністю цілодобового домашнього арешту, адже обвинувачена стверджувала, що перебуває на обліку в центрі зайнятості та намагається працевлаштуватись, тож у цьому випадку з метою надання обвинуваченій можливості працевлаштуватись суд вважає доцільним обрати їй запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло у нічний час.

При обрання житла суд враховує, що наразі в матеріалах справи відсутні докази того, що квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_6 , адже актуальної інформації щодо зареєстрованого права власності на квартиру немає, а витяг з реєстру речових прав за 2013 рік не може підтверджувати того, що квартира і наразі належить ОСОБА_6 . Також наразі у суду відсутні і підстави вважати, що попередня згода ОСОБА_6 на проживання ОСОБА_5 у вказаній квартирі зберігає свою актуальність на момент розгляду клопотання, при цьому ОСОБА_5 не має правових підстав на проживання у цій квартирі, адже не є її власником, не має укладеного договору оренди, тощо.

Між тим, з наявної в матеріалах кримінальної справи довідки вбачається, що ОСОБА_5 має статус внутрішньо переміщеної особи та місце її тимчасового перебування наразі зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . За твердженнями ОСОБА_5 ці відомості є актуальними, тож суд вбачає підстави для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді домашнього арешту саме за цією адресою.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка Вільнянського району, зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_1 , обвинуваченій у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 10 липня 2024 року включно, поклавши обов`язки:

не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21.00 години до 06.00 години;

прибувати за викликом суду;

не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

письмово повідомляти про зміну свого місця проживання або роботи суд;

утримуватись від спілкування в будь-який спосіб зі свідками, потерпілою у цьому кримінальному провадженні;

докласти зусиль до пошуку роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала діє до 10 липня 2024 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1