Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/453/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, освіта середня, який не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такого що не має судимості згідно ст. 89 КК України, -

продовжено строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто з 16.05.2024 до 14.07.2024.

Зобов`язано керівництво ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_7 та ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях проходження - медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування, медичними препаратами, згідно призначення лікаря, про що повідомити невідкладно суд шляхом надання відповідних документів до 14.07.2024.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження №0001272, стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України.

Ухвалою Кіровського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року, щодо ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто з 16.05.2024 до 14.07.2024.

Зобов`язано керівництво ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_7 та ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях проходження - медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування, медичними препаратами, згідно призначення лікаря, про що повідомити невідкладно суд шляхом надання відповідних документів до 14.07.2024.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Усвідомлюючи тяжкість можливого покарання обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду виїхавши за межі Кіровоградської області або України, незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою зміни та надання ними показань на їх користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення. Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених ч.1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , постановити нове рішення, яким у задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що стороною захисту суду надано копію виписки з медичної карти відповідно до якої 11.06.2022 ОСОБА_7 було проведено операцію на хребті наслідком якої він не може сидіти і потребує довготривалої реабілітації, що нівелює будь-які ризики наведені прокурором.

Вказує, що під час досудового розслідування до ОСОБА_7 застосовувалися незаконні методи досудового розслідування.

До ОСОБА_7 і ОСОБА_9 на протязі двох днів працівники слідчого ізолятора і УСР застосовували фізичне насилля, наносили побої і піддавали арештованих тортурам в результаті чого обом спричинили тілесні ушкодження, а ОСОБА_9 зламали ребро.

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є потерпілими у кримінальному провадженні № 0000421 за фактом спричинення працівниками СІЗО їм в Кропивницькому слідчому ізоляторі тілесних ушкоджень і вимагання коштів.

Наслідком тортур стало погіршення самопочуття і ургентна госпіталізація та проведення операції на хребті 11.06.2022 року.

Після операції ОСОБА_7 потребує обмеження фізичного навантаження, прийняття ліків, спостереження і лікування у сімейного лікаря та невропатолога, магнітотерапію, масаж, електростимуляцію нижніх кінцівок, ЛФК.

Перебування в СІЗО, де неможливо забезпечити належний післяопераційний догляд призводить до погіршення здоров`я.

У зв`язку з погіршенням здоров`я ризики, які раніше заявляв прокурор втратили актуальність, тому домашній арешт може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_10 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0001272 стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ст. ст.257, 187 ч. 4, 146 ч. 3, 263 ч. 1 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. ст. 257, 187 ч. 4, 146 ч. 3 КК України.

ОСОБА_7 неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставами для продовження строку тримання під вартою є санкція найтяжчої статті за інкриміновані ОСОБА_7 злочини, передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, офіційно не працює, одружений, має трьох малолітніх дітей.

Наведені обставини дають достатні підстави вважати суду про наявність обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_7 у разі зміни йому раніше застосованого запобіжного заходу на інший більш м`який, може вчинити спроби направлені на переховування від суду, так як інші учасники групи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та двоє інших невстановлених слідством осіб перебувають у розшуку і місце їх перебування не відоме; вчинити вплив на потерпілого та свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки рішенням місцевого суду зобов`язано керівництво ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_7 та ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях проходження - медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування, медичними препаратами, згідно призначення лікаря, про що повідомити невідкладно суд шляхом надання відповідних документів до 14.07.2024.

Посилання захисника на недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємих кримінальних правопорушень та процесуальні порушення під час досудового розслідування, є безпідставними, оскільки вказані обставини є предметом судового розгляду справи.

Також, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 під час перебування під вартою були нанесені тілесні ушкодження та він є потерпілим у іншому кримінальному провадженні не є підставою для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказана обставина не впливає на правильність прийнятого судового рішення і не може підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвалу Кіровського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто з 16.05.2024 до 14.07.2024, зобов`язано керівництво ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_7 та ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях проходження - медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування, медичними препаратами, згідно призначення лікаря, про що повідомити невідкладно суд шляхом надання відповідних документів до 14.07.2024, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4