Провадження № 1-кп/470/19/24
Справа № 470/694/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю в режимі відеоконференції прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2023 року за № 0000179, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення кулеметника 3 відділення 3 взводу 2 стрілецької роти військової частина НОМЕР_1 , раніше не судимого, не зареєстрованого, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 19 листопада 2022 року старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді кулеметника 3 відділення 3 взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10 червня 2022 року №5, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органи військового управління та правоохоронні органи як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, до 07 червня 2023 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того показав, що місце несення служби залишив самовільно, оскільки у жовтні 2022 року керівництво військової частини не відпустило його на похорон матері. У вчиненому щиро розкаявся.

Не дивлячись на визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №27 від 21 березня 2022 року обвинуваченого було призвано на військову службу по мобілізації, направлено для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом начальника вказаного центру комплектування та соціальної підтримки №94 від 09 червня 2022 року його призначено в розпорядження командира НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 10 червня 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду кулеметника 3 відділення 3 взводу 2 стрілецької роти військової частина НОМЕР_1 (а.п.51,53-54).

За повідомленням заступника командира батальйону з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , адресованого на ім`я директора Територіального управління Державного бюро розслідувань від 25 грудня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , а тому в його діях вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбачені ст. 407 КК України (а.п.39).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №169 від 19 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 з 19 листопада 2022 року призупинено виплату грошового забезпечення та того ж дня його знято з продовольчого забезпечення, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини (а.с.50).

За матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 від 02 грудня 2022 року було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 19 листопада 2022 року самовільно залишив пункт постійної дислокації 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та до нього не повернувся. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста безвідповідальність та недотримання вимог статуту Збройних Сил України (а.п.40-48).

У відповідності до листа ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 28 вересня 2023 року, на дату самовільного залишення обвинуваченим військової частини НОМЕР_1 (19 листопада 2022 року), вона тимчасово розташовувалася в АДРЕСА_2 (а.с.70).

За такого, вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд знаходить доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем несення служби характеризувався негативно через відсутність ініціативи у виконанні службових обов`язків та не підвищення професійного рівня, не одружений, утриманців не має, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, придатний до військової служби, протягом 2023 року притягався до адміністративної відповідальності (а.п.56-60,64-69,71-80).

За даними досудової доповіді, наданої Центральним районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.29-32).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено з`явлення із зізнанням та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого та обставини, яка пом`якшує покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просила у судовому засіданні прокурор, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення даного вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1