Провадження № 1-кп/679/56/2024
Справа № 679/513/24
УХВАЛА

про продовженя строку тримання під вартою

29 травня 2024 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 190 ч.ч. 2,4, 357 ч. 1, 361 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, в обґрунтування якого зазначив, що ризики, раніше враховані судом під час продовження обвинуваченому відповідного запобіжного заходу, наразі не зменшилися та продовжують існувати, а саме ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, а такожпродовжити злочинну діяльність з урахуванням наявних у нього судимостей. При цьому раніше до ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак він зрізав електронний засіб контролю шляхом його механічного пошкодження.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що наведені останнім ризики гуртуються на припущеннях та на підтвердження їх існування стороною обвинувачення не надано жодних доказів. Пошкодження ним електронного браслету під час застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту було обумовлене тим, що такий засіб на нього одягли незаконно.

Захисник заперечував проти продовження строку тримання під вартою своєму підзахисному, вказавши, що вважає доцільним застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді «нічного» домашнього арешту, оскільки він відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину та матір, яка є особою з інвалідністю, докази чого раніше надавалися стороною захисту суду разом із клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш м`який. На теперішній час суспільна небезпечність обвинуваченого, з урахуванням всіх обставин, зменшилася, а його винуватість не доведена.

Потерпіла підтримала клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на «нічний» домашній арешт, вказавши, що будь-яких претензій на теперішній час до нього вона не має, оскільки заподіяна шкода була їй відшкодована.

Заслухавши клопотання та думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд дійшов висновку, що на теперішній час залишаються наявними ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків (які ще не були допитані судом) з огляду на тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких зокрема передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, про що свідчить наявність у нього не знятих та не погашених судимостей за умисні злочини.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, зважаючи на суспільний інтерес, який у взаємозв`язку зі встановленими судом ризиками в даному випадку виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів наразі не буде достатнім для забезпечення вищезазначених ризиків.

Суд вважає, що суспільний інтерес в даному випадку полягає у необхідності забезпечення виконання завдань кримінального провадження, якими відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, зокрема прав свідків.

Крім іншого, суд бере до уваги, що раніше під час застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на стадії досудового розслідування обвинуваченим свідомо був пошкоджений електронний засіб контролю, чого він сам не заперечував у судовому засіданні.

Щодо посилань обвинуваченого на ненадання прокурором доказів наявності вказаних ризиків суд зазначає, що ризик є лише усвідомленою можливістю небезпеки, тобто ці ризики щодо подій (переховування, незаконного впливу, вчинення інших кримінальних правопорушень), які мають відбутися в майбутньому, а отже прямих доказів таких подій на даний час сторона обвинувачення об`єктивно надати не може, тому судом досліджуються та враховуються обставини, що свідчать про наявність можливості (а не факту) вчинення обвинуваченим відповідних дій.

Водночас суд зазначає, що думка потерпілої стосовно питань, вирішення яких відноситься до дискреційних повноважень суду, враховується судом у сукупності з іншими обставинами та не може бути вирішальною, про що зазначається зокрема у правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 21.02.2019 у справі № 742/584/18 та від 03.07.2019 у справі № 165/2070/17.

Щодо обставин, на які посилався захисник, а саме відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та наявності другої групи інвалідності у його матері, що підтверджуються раніше наданими стороною захисту доказами, суд зазначає, що ці обставини суттєво не зменшують ризики, наявність яких була встановлена судом. Крім іншого, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що матір обвинуваченого потребує будь-якої матеріальної допомоги.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, виходячи із ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України є умисними тяжкими злочинами, а також оскільки судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Із вищенаведених підстав суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 177, 178, 183, 197, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на шістдесят днів, а саме з 29.05.2024 по 27.07.2024 включно.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на цю ухвалу не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити до Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)».

Суддя ОСОБА_1