Справа № 372/2304/24
Провадження № 1-кп-236/24
ухвала

03 червня 2024 року Обухівський районний суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002192 від 25.09.2023 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

26.04.2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002192 від 25.09.2023 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України, разом з угодами про визнання винуватості від 24.04.2024 року.

У судовому засіданні прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подано угоду про визнання винуватості, укладену 03.06.2024 року з обвинуваченим ОСОБА_6 , раніше подану просив залишити без розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 , у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоди про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченими та призначити узгоджену в угодах міру покарання.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисник ОСОБА_4 , просили затвердити угоди про визнання винуватості, укладені з прокурором, підтвердили добровільність їх укладення.

У підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачені повністю розуміють, що мають право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачують, та вони мають відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинуваченим роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, узгоджений вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Також, суду надано письмові згоди потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Заслухавши учасників судового провадження, щодо можливості затвердження вказаних угод, які вважали кожен окремо за необхідне затвердити, призначити обвинуваченим узгоджену сторонами міру покарання, дослідивши обвинувальний акт, перевіривши умови укладання угод про визнання винуватості, відповідність угод за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачених про повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили їх погодитися на підписання угод, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угод про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Частиною 1 статті 472 КПК України передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні її сторін, формулюванні підозри чи обвинувачення та його правової кваліфікації з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язків підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умов часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгодженого покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 цього Кодексу, наслідків невиконання угоди.

Як зазначено вище, в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (обов`язкова складова змісту угоди). Тобто, укладення угоди стає можливим лише за умови беззаперечного визнання обвинуваченим своєї винуватості, а його добровільні показання замінюють характер «істини» у цьому провадженні та доцільність використання інших засобів для її встановлення. У такому випадку основним є беззастережне визнання вини, добровільність якого є головною умовою процедури судового провадження на підставі угоди.

У зв`язку з вищевикладеним, угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченого. Одного бажання обвинуваченого і прокурора для укладання угоди недостатньо. Суд затверджує угоду за наявності фактичних підстав (доказів) для визнання винуватості обвинуваченого. Це правило спрямоване на недопущення ухвалення обвинувального вироку судом на підставі угоди у разі обмови чи самообмови обвинуваченого, а також за відсутності доказів його винуватості.

Обов`язковою умовою укладання угод про визнання винуватості є повноцінне забезпечення права на юридичну допомогу, тобто за участю захисника обвинуваченого протягом усього періоду досудового розслідування, адже обвинувачений, укладаючи таку угоду, зобов`язується беззастережно визнати свою вину і погоджується на призначення певного виду покарання. Він таким чином відмовляється від свого права на судовий розгляд його справи, під час якого прокурор має довести його винуватість. До того ж сторона захисту надалі втрачає право на апеляційне та касаційне оскарження ухваленого вироку (за певними виключеннями, про які йдеться нижче). Прокурор же, уклавши угоду, звільняється від обов`язку проводити повноцінне розслідування та доказувати винуватість підозрюваного чи обвинуваченого у суді, що у випадку наявності певних сумнівів на користь підозрюваного, може створювати умови до зловживань вказаним інститутом.

Умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства. Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. Однак, у кримінальних провадженнях про певні кримінальні правопорушення законодавець дозволяє учасникам кримінально-правового конфлікту вирішити його шляхом укладення угоди. Учасники кримінального провадження укладають їх для забезпечення власних інтересів (прокурор з метою процесуальної економії; потерпілий швидкого і повного відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обвинувачений зменшення покарання). Якщо ці інтереси суперечать суспільним інтересам (наприклад, узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченому у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди), то у затвердженні угоди суд повинен відмовити.

Приписами ст. 470 КПК України закріплено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданих сторонами угод про визнання винуватості, зокрема узгоджене сторонами покарання, приймаючи до уваги форму та зміст висловленої обвинуваченими позиції щодо укладення угод, суд приходить до висновку, що прокурором під час їх укладення не в повній мірі враховано, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідно ст. ст. 469 та 472 КПК України є однією із основних елементів (умов) угоди про визнання винуватості, тобто є такою, що складає її зміст та без неї неможливе затвердження відповідної угоди.

При цьому, узгоджене сторонами покарання повинно відповідати вимогам КК України та КПК України.

За змістом статей 474 та 475 КПК України суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і може відмовити в затвердженні, зокрема і тоді, коли умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

В іншому випадку, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Тобто, якщо хоча би один із елементів змісту угоди про визнання винуватості не відповідає вимогам КК та КПК України, суд зобов`язаний відмовити у затвердженні такої угоди.

За змістом ч. 7 ст. 474 КПК України угоду не може бути затверджено насамперед у випадку, якщо суд при її перевірці встановить невідповідність цієї угоди нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи слідує, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачуються у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням будь-якого суспільно небезпечного діяння, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України, та у хуліганстві - грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, згідно угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України, укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 вбачається, що сторони погодились на призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Також, сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони погодились на призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, застосування вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

Згідно угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України, укладеної 03 червня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 вбачається, що сторони погодились на призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Також сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони погодились на призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, застосування вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України, укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_8 вбачається, що сторони погодились на призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Також, сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони погодились на призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 роки позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, застосування вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

Згідно угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України, укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 вбачається, що сторони погодились на призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Також, сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони погодились на призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 роки позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, застосування вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

Суд, дослідивши зміст угод про визнання винуватості, вважає, що узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченим у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди, суд дійшов до висновку, що прокурором під час їх укладення не в повній мірі були враховані, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами покарання є поверхневим, формальним та таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим в ст. 65 КК України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, угоди про визнання винуватості, укладені в рамках вказаного кримінального провадження, суперечить вимогам КПК України та закону, не відповідають інтересам суспільства, а тому в силу вимог ч. 7 ст. 474 КПК України в їх затвердженні необхідно відмовити, а судове провадження продовжити у загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 468-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України, укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002192, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2023 року, - відмовити.

У затвердженні угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України, укладеної 03 червня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002192, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2023 року, - відмовити.

У затвердженні угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України, укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002192, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2023 року, - відмовити.

У затвердженні угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України, укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002192, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2023 року, - відмовити.

Розгляд кримінального провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1