Провадження № 1-кс/947/7159/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001487 від 04.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, повторно, надійшло клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001487 від 04.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 25.04.2024 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляд клопотання належним чином повідомлялась його представник адвокат ОСОБА_5 , яка також до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того абзацом 2 ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001487 від 04.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, за фактом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що призводить до витоку та спотворення процесу обробки інформації під час дії воєнного стану.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що надійшли матеріали з управління протидії кіберзлочинам в Одеській області ДК НПУ, було встановлено, що невстановлені особи, перебуваючи на території м. Одеси, здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що призводить до витоку та спотворення процесу обробки інформації під час дії воєнного стану.

Для встановлення осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, з метою встановлення повних анкетних даних осіб, які причетні до вчинення даного злочину, їх можливих місць мешкання, та місць зберігання знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, було надано доручення співробітникам управління протидії кіберзлочинам в Одеській області ДК НПУ на проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення можливо причетний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

25.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого, було виявлено та вилучено: мобільний телефон, марки «Realme C11» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон, марки «Samsung» imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , з номером НОМЕР_6 ; мобільний телефон, марки «RedmiNote 3», imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_7 з номером НОМЕР_8 ; мобільний телефон, марки «RedmiNote 9» imei1: НОМЕР_9 , imei1: НОМЕР_10 з номером НОМЕР_11 ; мобільний телефон, марки «SamsungGalaxy j3» imei1: НОМЕР_12 , imei1: НОМЕР_13 без сім карти; мобільний телефон, марки «Moto G» imei1: НОМЕР_14 , imei2: НОМЕР_15 , з номером НОМЕР_16 ; мобільний телефон, марки «Redmi 9 A» imei1: НОМЕР_17 imei2: НОМЕР_18 , з номером НОМЕР_19 ; мобільний телефон, марки «Iphone13» imei1: НОМЕР_20 , imei2: НОМЕР_21 , з номером НОМЕР_22 ; ноутбук, марки HP, чорного кольору серійний номер СМД0248ТДР , які належать ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

25.04.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, проте за результатом розгляду такого клопотання слідчим суддею 16.05.2024 року було винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

Після чого, прокурор, усунувши недоліки клопотання звернувся 27.05.2024 року до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

За таких обставин слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про те, що вилучене під час проведення обшуку майно відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК України, на яке відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт, оскільки вилучені мобільні телефони та ноутбук могли були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України та могли зберегти на собі його сліди.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та проводяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії направленні на отримання достатніх доказів для встановлення та пред`явлення причетним до протиправних дій особам обґрунтованих повідомлень про підозру.

Слідчий суддя враховує те, органу досудового розслідування потрібен час для огляду майна та встановлення того чи дійсно майно може містити у собі інформацію, яка має доказовий характер у зазначеному кримінальному провадженні та має відношення до протиправної діяльності, а тому воно має суттєве значення для подальшого розслідування кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою дослідження вилученого майна та перевірки обставин, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власників майна, про які йдеться в клопотанні, та якого такі особи зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001487 від 04.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361КК України- задовольнити.

Накласти арешт, шляхом тимчасового позбавлення власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користуванняна майно вилучене 25.04.2024 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон, марки «Realme C11» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з номером НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон, марки «Samsung» imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , з номером НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон, марки «RedmiNote 3», imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_7 з номером НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон, марки «Redmi Note 9» imei1: НОМЕР_9 , imei1: НОМЕР_10 з номером НОМЕР_11 ;

- мобільний телефон, марки «SamsungGalaxy j3» imei1: НОМЕР_12 , imei1: НОМЕР_13 без сім карти;

- мобільний телефон, марки «Moto G» imei1: НОМЕР_14 , imei2: НОМЕР_15 , з номером НОМЕР_16 ;

- мобільний телефон, марки «Redmi 9 A» imei1: НОМЕР_17 , imei2: НОМЕР_18 , з номером НОМЕР_19 ;

- мобільний телефон, марки «Iphone 13» imei1: НОМЕР_20 , imei2: НОМЕР_21 , з номером НОМЕР_22 ;

- ноутбук, марки HP, чорного кольору серійний номер СМД0248ТДР.

Виконання ухвали покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1