Справа № 541/743/24
№ провадження 1-кп/541/136/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 13 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миргорода Полтавської області, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

13 лютого 2024 року близько 18 год ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Миргороді Полтавської області, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, через мережу Інтернет, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Galaxy A54 5G», замовив через невстановлену в ході досудового розслідування інтернет-сторінку у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після цього ОСОБА_4 прибув до терміналу самообслуговування, що знаходиться по АДРЕСА_2 , через який за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою перерахував на рахунок невстановленої досудовим розслідуванням банківської картки грошові кошти в сумі 1 000 грн за придбання вказаної психотропної речовини.

У цей же день ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, фактично незаконно придбав без мети збуту вказану особливо небезпечну психотропну речовину шляхом відшукання відповідної закладки на території ландшафтного парку «Березовий гай» ПрАТ «Миргородкурорт», що у м. Миргороді Полтавської області, після чого незаконно зберігав її при собі у кишені рюкзака без мети збуту.

13 лютого 2024 року близько 18 год ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Миргородській в м. Миргороді Полтавської області та зберігаючи при собі психотропну речовину, неподалік житлового будинку № 55 був зупинений працівниками поліції.

Цього ж дня у період часу з 19 год 03 хв. по 19 год 19 хв. під час проведення огляду місця події поряд із домоволодінням АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 добровільно видав два згортки із липкої стрічки чорного кольору, в яких виявлено по одному полімерному зіп-пакету із кристалічними речовинами білого кольору, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15 лютого 2024 року № СЕ-19/117-24/2770-НЗПРАП містять PVP. PVP - особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, загальною масою 1,022 г, яку ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Згідно ст.ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та списку № 2, таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

11 квітня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, при цьому обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

З урахуванням визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Отримана згода обвинуваченого на призначення запропонованого виду покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор до початку судового розгляду, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала, зазначила, що під час укладення угоди про визнання винуватості обвинуваченому були роз`яснені його права та обов`язки.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Покарання, яке узгоджене сторонами, є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов не пред`являвся.

Питання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 2 271 грн 84 коп. відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373,374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 квітня 2024 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2024 року, скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон «Galaxy А54 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» з абонентським номером НОМЕР_3 , телескопічну дубинку, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, - повернути ОСОБА_4 за належністю;

- PVP, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1