Постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року щодо ОСОБА_2 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції
При ухваленні постанови я заперечував проти прийняття такого рішення, голосував проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
31 травня 2021 року вищевказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження та в цей же день ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК.
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК надійшов до суду 01 червня 2021 року, тобто прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом у встановлений законом строк.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 повернуто прокурору через те, що юридична кваліфікація дій останнього (закінчений замах на крадіжку майна) не відповідала викладеним у ньому фактичним обставинам, де було зазначено про вчинення двох епізодів крадіжок чужого майна.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 отримано Дарницькою окружною прокуратурою м. Києва 06 грудня 2021 року.
Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 16 лютого 2023 року зазначив, що після повернення судом обвинувального акта, який отриманий прокурором 06 грудня 2021 року, у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не в межах досудового розслідування у формі дізнання було проведено низку процесуальних дій, фактично поновлено строк досудового розслідування у формі досудового слідства, хоча на стадії досудового розслідування у формі дізнання прокурором рішення про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 для проведення досудового слідства в порядку п. 4 ч. 2 ст. 301 КПК не приймалось.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції погоджуюсь, виходячи з наступного.
Як було вказано у самій постанові, повернення обвинувального акта не передбачає поновлення закінченого досудового розслідування.
Таким чином, якщо сторона обвинувачення направила обвинувальний акт до суду в межах строку досудового розслідування, однак його було повернуто, то період між поверненням обвинувального акта і направленням до суду нового обвинувального акта не входить до строку досудового розслідування, адже його закінчено зверненням до суду з обвинувальним актом вперше, і не може йтися про будь-яке досудове розслідування в цей період.
Положення КПК не містять конкретного строку, у який прокурор повинен усунути встановлені судом недоліки обвинувального акта, а тому такі недоліки повинні бути усунуті в межах розумного строку, тобто такого, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Натомість, по даному кримінальному провадженню слідчим було відновлено строк досудового розслідування у формі досудового слідства, хоча на стадії досудового розслідування у формі дізнання прокурором рішення про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 для проведення досудового слідства в порядку п. 4 ч. 2 ст. 301 КПК не приймалось, при цьому поза межами строку досудового розслідування ОСОБА_2 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК та повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2
ст. 185 КК, тобто у вчиненні кримінального проступку та нетяжкого злочину, відповідно до якої і складено обвинувальний акт, який надійшов до суду 21 грудня 2021 року.
Таким чином, приведений у відповідність до вимог КПК обвинувальний акт складений на підставі повідомлення про підозру ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, яке здійснено слідчим поза межами строку досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1
З урахуванням викладеного, вважаю, що під час апеляційного розгляду суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та правильно зазначив про законність, обґрунтованість і вмотивованість ухвали місцевого суду щодо ОСОБА_2 .
За таких обставин, не погоджуюсь з висновком більшості суддів об`єднаної палати та вважаю, що оскаржувану ухвалу слід було залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, - без задоволення.
Суддя ОСОБА_3