Справа № 136/1332/24
провадження №1-кс/136/339/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 08.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаний, раніше судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №4 перебуває зазначене кримінальне провадження.

У ході досудового розслідування було встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2020 року №1-РС солдат ОСОБА_4 призначений на посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 24.02.2022 05:30 години строком на 30 діб, який продовжено по даний час.

Згідно вимог статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Однак солдат ОСОБА_4 у порушення вищевказаних нормативно-правових актів вирішив вчинити умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, в обідню пору доби 08.06.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи поза службою, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав алкогольні напої спільно із своїм товаришем ОСОБА_7 .

Того ж дня, 08.06.2024 біля 13:00 год., з метою продовжити вживати алкогольні напої, вирішив прибути до ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_3 .

У подальшому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, солдат ОСОБА_4 прийшов до вищевказаного домогосподарства та продовжив вживати алкогольні напої спільно із власником будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які знаходилися в нього в гостях.

Внаслідок вживання алкогольних напої ОСОБА_9 заснув на ліжку в веранді будинку, де вони разом вживали алкогольні напої. У цей час у солдата ОСОБА_4 , виник раптовий умисел на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , підійшов до сплячого ОСОБА_9 та в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно розуміючи, що він вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, почав обшукувати вміст кишень останнього та виявив у правій кишені його штанів грошові кошти в сумі 700 гривень, якими незаконно заволодів.

Після виконання всіх вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_4 місце події залишив та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючими ознаками вчинений повторно в умовах воєнного стану.

28.06.2024 по даному факту ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні даного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ураховуючи викладене, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слідчий зазначає у клопотанні, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не спроможне забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, визначених КПК України та запобігти зазначеним ризикам, що стало підставою звернення до суду із даним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив його задовольнити, мотивуючи доведеністю обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, наявністю ризиків, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не спроможне буде запобігти встановленим ризикам.

Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи, що зможе забезпечити виконання належної процесуальної поведінки, свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у повідомлені про підозру визнав частково, оспорюючи обставини щодо розміру грошових коштів та належності їх потерпілому.

Захисник у судовому засіданні вказав на недоведеність стороною обвинувачення можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний офіційно одружений, має батьків, працевлаштований, хоча й неофіційно, отож має стійкі соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, тому вважав, що достатнім запобіжним заходом для його підзахисного буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що слідчим доведено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке, в силу приписів ст..12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» де вказано, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Доказами, які обґрунтовують підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є: Протокол огляду місця події; покази потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 .

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив свою причетність до кримінального правопорушення, визнавши частково обставини зазначені в повідомленні про підозру.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано вагомі докази на підтвердження розумної підозри, які свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням вказаного кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення у клопотанні, що передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає їх доведеними.

Такими підставами слідчому судді вважати є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є тяжкими злочинами, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у співставленні до особи підозрюваного та інших обставин.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що останній раніше був засуджений за тяжкі злочини проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, звільнився 15.06.2017 умовно-достроково. 29.02.2024 на розгляд суду направлено кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.28, ч.1 ст.122, ч.1 ст.28, ч.4 ст.186, ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України; 28.05.2024 кримінальне провадження за ч.1 ст.122 КК України; 08.03.2024 кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України, розгляд яких триває та остаточні рішення не ухвалено.

Також встановлено з відповіді командира військової частини, що ОСОБА_4 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2020 року №1-РС призначений на посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, утім з 16.05.2023 самовільно залишив військову частину і ухиляється від військової служби, у зв`язку із чим по даному факту відомості внесено до ЄРДР № 0000108 від 20.07.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи обізнаним із наслідками вчинення кримінальних правопорушень та можливістю відбування за це покарання в установах ДКВС України, з урахуванням того, що нижня межа ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді від семи років позбавлення волі та з урахуванням особи підозрюваного та фактичних обставин кримінального правопорушення підстави для призначення судом покарання, згідно ст..ст. 69, 75 КК України (тобто нижче нижньої межі) відсутні, що може спонукати ОСОБА_4 до вчинення дій щодо переховування від органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, обставини щодо вчинення ОСОБА_4 кримінально-караних дій свідчать, що особа не робить належних висновків та на шлях виправлення не стає.

При встановленні наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_4 не визнає обставини щодо розміру грошових коштів та належності їх потерпілому, таким чином перебуваючи на волі, може приховати чи знищити предмети посягання, які при розслідуванні органом досудового розслідування не виявлено, тоді як вони мають істотне значення по справі.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду шляхом усного допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК) та суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Разом з цим, станом на теперішній час досудове розслідування не завершено, отож достатня вірогідність того, що ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із потерпілим та свідками, з якими є знайомим, що підтвердив в судовому засіданні, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

При вирішенні даного клопотання, у відповідності до приписів ст..178 КПК України, слідчий суддя враховує дані, що характеризують підозрюваного як особу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що одружений, неповнолітніх дітей не має, працевлаштований, має у власності нерухоме майно, зазначив, що має обох батьків, які проживають окремо, а батько ОСОБА_13 являється інвалідом ІІІ групи.

Утім належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ним обставин слідчому судді не надано, хоча строки розгляду даного клопотання дозволяли зібрати такі докази.

ОСОБА_4 підтвердив, що являється військовослужбовцем, та залишив військову частину самовільно.

Встановлені слідчим суддею обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного та факторів стримуючого характеру чи осіб, які на нього могли б впливати, запобігати вчиненню протиправних дій у подальшому.

Слідчому судді не було надано жодних доказів щодо стану здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, на що звернуто увагу стороною захисту, слідчий суддя вважає, що наразі, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, стадії досудового розслідування, незважаючи на існування презумпції невинуватості, слідчий суддя зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний запобігти вказаним вище ризикам, існування яких доведено та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

У відповідності до ст.183, 194 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні за наявності певних обставин.

Слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, а також покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, інших даних про його особу, ризиків доведених у судовому засіданні, оскільки доводи сторони обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_4 інших злочинів із застосуванням насильства, які є предметом судового розгляду у інших кримінальних провадженнях, не є належними аргументами при вирішенні такого питання в рамках цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 183, 184,193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нападівка, Липовецького району Вінницької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначити на 60 днів з моменту затримання підозрюваного на виконання даної ухвали суду, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_14