Справа № 215/1703/24
ВИРОК
30 квітня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, не має на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, особою з інвалідністю не є , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
Обвинувачена ОСОБА_6 19.02.2024 приблизно о 07:45 годині, яка знаходилась за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , та мала у власному користуванні три сувенірні банкноти номіналом по 500 гривень, раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме продуктами харчування та овочами.
Так, ОСОБА_3 , у вказаний час та місці, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, взяла до рук три сувенірні банкноти номіналом по 500 гривень кожна, які не мають ніяких захисних елементів та мають позначення «Сувенир, не явлется платежным средством», виготовлені у кольоровому друці, однак візуально дуже схожі на грошові кошти, які перебувають у обороті України, та визначила магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований за адресою: АДРЕСА_3 , місцем вчинення кримінального правопорушення, заздалегідь обдумавши те, що у зазначеному магазині вона надасть продавцю три сувенірні банкноти номіналом по 500 гривень за продукти харчування.
В цей же день, приблизно о 08:20 годині, ОСОБА_3 , реалізуючи свій зазначений вище прямий умисел, направлений на заволодіння продуктами харчування шляхом обману в магазині «Гастроном», поклавши три сувенірні банкноти номіналом по 500 гривень до кишені куртки в яку була одягнена, прийшла до приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в якому здійснює свою діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , та діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, звернулась до незнайомих їй ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які здійснювали продаж товару з проханням продати їй: цукор, картоплю, цибулю, моркву, капусту, олію 5 літрів, цигарки 2 пачки, 2 пачки макарон, пачку гречки, м`ясо супового набору, фарш свинячо-гавяжий, воду газовану, мило, зубну пасту, пральний порошок, миючий засіб, масло вершкове, не маючи наміру в подальшому повертати вказане майно.
Далі, ОСОБА_3 , отримавши обраний товар від ОСОБА_9 , сума якого склала 1372,50 гривень, за який не мала наміру сплатити грошові кошти, доводячи свій прямий умисел до кінця, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, дістала з кишені куртки, в яку вона була одягнена, три сувенірні купюри номіналом по 500 гривень кожні та передала їх продавцю під видом справжніх грошових коштів з метою придбання обраного товару. На що, ОСОБА_9 , будучи впевненою в добросовісності дій покупця, поклала отриманні від ОСОБА_3 , купюри до каси та відрахувала від суми 1500 гривень решту за покупку у сумі 127,50 гривень, які передала останній.
Після чого, ОСОБА_3 , отримавши продукти харчування у вигляді цукру, картоплі, цибулі, моркви, капусти, олії 5 літрів, цигарок 2 пачки, 2 пачки макарон, пачку гречки, м`ясо супового набору, фаршу свинячо-говяжий, води газованої, мила, зубної пасти, прального порошку, миючого засобу, масла сливкового на загальну суму 1372,50 гривень та грошові кошти в сумі 127,50 гривень, з місця вчинення кримінального правопорушення (проступку) зникла, розпорядившись майном в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.1 ст. 190 КК України, міри покарання та наслідків умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачених ст.476 КПК України.
Сторони узгодили ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
Підозрюваній роз`яснені правила ст.ст.394, 424, 473 ч.2, 474 ч.4, 476 КПК України, а також вона розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене прокурором та обвинуваченою покарання.
Судом роз`яснено обвинуваченій, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, вона має права передбачені ст.474 ч.4 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винуватою. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнала себе винуватою в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, підтвердила добровільність укладення угоди, погодилася на застосування до неї узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди.
Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву про згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .
Суд переконався поясненнями сторін кримінального провадження, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) є правильною, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, існують достатні фактичні підстави для винуватості і відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) може бути укладена та затверджена в даному кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченою є можливим.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої за даним кримінальним провадженням не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд -
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 190 КК України 200/ двісті/ годин громадських робіт.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
СУДДЯ: