Справа № 357/8946/24
У Х В А Л А

25.06.2024 м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001563, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 164 КК України стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, утриманців немає, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 за погодженням з керівником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , звернулися до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 164 КК України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001563, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2024 .

В обгрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні з № 0001563, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 164 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту-Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і метадону, включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених, передбачених статтями 19, 20 та 21 цього Закону.

Зокрема, Закон допускає наступні випадки законного обігу наркотичнихзасобів включених до таблиці 2 Переліку, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у медичній практиці (стаття 21 Закону).

Перебуваючи на замісній терапії ОСОБА_5 , з метою подальшого збуту придбав (отримав) шість таблеток, в яких знаходились наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), які ОСОБА_5 почав зберігати при собі з метою подальшого збуту. При цьому, шість таблеток містили наркотичний засіб метадон (фенадон), загальною масою 0,132 гр.

В порушення вищевказаних вимог законодавства 05.06.2024, близько 11 год., ОСОБА_5 ,маючи умисел, спрямований на збут наркотичних засобів, знаходячись у під`їзді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» збув ОСОБА_8 шість таблеток наркотичного засобу метадону (фенадону), загальною масою 0,132 гр. за 1100 гривень.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.12.2005 ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 17.02.2016 у справі № 380/102/16-ц та виданого на підставі нього виконавчого листа ОСОБА_5 зобов`язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно з усіх видів заробітку в розмірі частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.01.2016 року до повноліття сина.

Однак, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання дитини, які покладені на нього як батька, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи вимоги Тетіївського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) про необхідність виконання аліментних зобов`язань і попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового рішення, у період часу з липня 2022 по грудень 2023 року злісно ухилився від сплати аліментів на утримання сина, а саме: без поважних причин офіційно не працював, не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, упродовж зазначеного періоду жодного разу не сплатив аліменти, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина у сумі 51778,50 грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Загальний борг по сплаті аліментів у ОСОБА_5 станом на 01.01.2024 становить 196644,57 грн.

ОСОБА_5 24.06.2024 затримано на підставі ч. 1 п. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування 24.06.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку від 24.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: в кімнаті ОСОБА_5 6 блістерів з написом «Метадон-ЗН» із 54 таблетками білого кольору, медичні документи; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24.06.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; висновком експерта №СЕ-19/111-24/33833-НЗПРАП від 11.06.2024; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину; показаннями свідка ОСОБА_11 ; показаннями потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі. Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) обгрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє, вироком Тетіївського районного суді від 06.04.2024 його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 клопотання підтримав за викладених у ньому обставин та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та пояснив, що він був дома коли до нього додому прийшли з обшуком і затримали його. Крім того, після збуту наркотичних засобів, він самостійно прибував до прокурора Тетіївського відділу, але його тоді не затримували. Він нікуди не зникав і наміру зникати не має. Він близько року перебуває на замісній підтримуваній терапії, йому видають по 5 таблеток на день. У нього утворився надлишок таблеток, які були вилучені при проведенні обшуку. Він проживає у квартирі із батьками.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід змеже забезпечити нажну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

За змістом ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчим у клопотанні викладені та прокурором в суді доведені обставини, що дають підстави на час розгляду клопотання обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 1 ст 164 КК України, а у матеріалах клопотання містяться відповідні докази, на які посилається слідчий у клопотанні. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що для висновку щодо обґрунтованості підозри немає необхідності встановлювати наявність доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. В той час наведені слідчим докази, дають достатньо підстав слідчому судді для висновку, що мала місце подія злочину, а зафіксовані в наданих слідчому судді доказах міститься достатньо фактів та інформації, що вказують на те, що ОСОБА_12 міг вчинити вказаний злочин.

Слідчим у клопотанні, відповідно до вимог п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України, наведено обставини, які вказують на наявність ризиків вчинення дій передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наведено посилання на матеріали, що підтверджують обставини, якими слідчий обґрунтовує заявлені ризики.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання від чотирьох до восьми років позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_12 та характером кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про існування реального ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення: «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення: «X. v. Finland», n. 151).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою, що в силу ст. 89 КК України не має судимості, офіційно непрацюючий, має місце реєстрації та проживання, неодружений, утриманців не має, зі слів близько року перебувє на замісній підтримувальній терапії, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до довідки-характеристики № 52 від 12.06.2024, виданої виконавчим комітетом Тетіївської міської ради на ОСОБА_5 скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, протоколів про вчинення адміністративних правопорушень не надходило.

Доводи сторони обвинуваченні про те, що підозрюваний ОСОБА_5 має негативну репутацію, підтримує зв`язки з особами, які схильні до вчинення злочинів та які вживають наркотики не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Слідчий суддя критично відноситься до доданого до клопотання повідомлення начальника відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 24.06.2024 про те, що на виконанні у відділенні перебувало дві ували про привід ОСОБА_5 до Тетіївського районного суду Київської області, які виконати не представилось можливим так як останній був відсутній за місцем проживання, оскільки останнє не містить дати винесених ухвал суду, що ставить під сумнів їх існування. Копії вказаних ухвал не долучені слідчим до самого клопотаня.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк восьми років, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя вбачає за можливе застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан, моральні якості, спосіб життя, поведінка підозрюваного під час досудового розслідування (відсутність спроб ухилення, самостійне прибуття на судове засідання, можливість забезпечити його продуктами харчування, наявність певних проблем зі здоров`ям) слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному конкретному випадку слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати місце свого проживання та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України і який в повній мірі забезпечить запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001563, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч 1 ст. 164 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.08.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ;

- насити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти та доставити до місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст. 181 КПК України.

Строк дії ухвали до 24.08.2024 та вона підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16:00 год 03.07.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_13