н/п 1-кс/953/1314/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , дослідивши клопотання представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 28.06.2023,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , яка є представником ОСОБА_2 , звернулась до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти, заблоковані АТ УНІВЕРСАЛ БАНК у отримувача платежу, що підтверджується листом АТ УНІВЕРСАЛ БАНК від 22.09.2023 № QEVR-813832, які є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000367.

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: (1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; (2) перелік і види майна, що належить арештувати; (3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; (4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч. 2 ст. 171 КПК України).

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: (1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; (2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3 ст. 171 КПК України) .

Проте, всупереч зазначеним нормам, представником потерпілого не додано жодних доказів на підтвердження факту що він є цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, що надає йому право на звернення до слідчого судді із даним клопотанням у порядку ч. 1 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що клопотання подано без додержання вимог ст. 172 КПК України, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна необхідно повернути відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України представнику потерпілого, установив строк у сімдесят дві години для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 7, 9, 64-2, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 28.06.2023, - повернути для усунення недоліків, та встановити сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1