ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/597/23 Номер провадження 11-кп/814/1551/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000545 від 05.08.2022 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 15 квітня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та застосовано відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Новий Оскол, Белгородської області, Російської Федерації, ромської національності, без освіти, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресами: АДРЕСА_2 чи АДРЕСА_3 , раніше судимої,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 13 червня 2024 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

05.08.2022 року, близько 10.20 год., ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту „Медакадемія за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, в умовах воєнного стану, відкрито викрала ювелірні вироби із золота, саме: пару сережок, вагою 3,5 г., 585 проби, вартістю 4 211,16 грн.; каблучкою, вагою 1,70 г., 585 проби, вартістю 2 045, 42 грн; обручкою, вагою 2 г., 585 проби, вартістю 2 406, 38 грн, чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 8 662, 96 грн. Після чого з місця події зникла, розпорядившись вкраденим на власний розсуд.

23.11.2022 року, близько 13.00 год., ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу магазину „Діас за адресою: АДРЕСА_4 , в умовах воєнного стану, повторно, шляхом обману, під виглядом зняття порчі, заволоділа ювелірними виробами із золота, а саме: сережкою, вагою 2,01 г., та каблучкою, вагою 2,39 г., чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 9 000 грн. Після чого з місця події зникла, розпорядившись вкраденим на власний розсуд.

27.11.2022 року, близько 15.30 год., ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу магазину „Єва за адресою: АДРЕСА_5 , в умовах воєнного стану, повторно, шляхом обману, під приводом ворожіння, заволоділа грошовими коштами в розмірі 1 600 грн., чим спричинила неповнолітній потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму. Після чого з місця події зникла, розпорядившись вкраденим на власний розсуд.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про наявність на розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Судом не враховано, що обвинувачена є вимушено переселеною особою, постійно проживає за однією адресою, має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного лікування, на даний час не працює, наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілих на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, не має.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, думку представника потерпілої та прокурора, які вважали ухвалу суду законною і обгрунтованою та просили залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000545 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.186 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке застосування можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

Суд першої інстанції, оцінивши у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Суд належним чином врахував наявність ризику переховування ОСОБА_10 від суду, оскільки обвинувачена не має міцних соціальних зв`язків, не заміжня, не має офіційних джерел доходу, є уродженкою Російської Федерації, ромської національності, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості та тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованих правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, ОСОБА_10 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, перебувала у розшуку, порушила умови обраного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 24.01.2023 року запобіжного заходу у виді застави, неодноразово не з`являючись у судові засідання місцевого суду. Крім того, ОСОБА_10 на даний час обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушень, кримінальні провадження по яким перебувають на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області та Малиновському районному суді м.Одеса.

Доводи апелянта про наявність позитивно характеризуючих особу обвинуваченої даних, не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Також матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б підтверджували неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 .

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 21.11.2012 затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до якого зазначеним особам безперешкодно надається медична допомога у закладах охорони здоров`я відповідно до специфіки захворювання.

Відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4