Справа № 199/2083/24
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР під № 000092, звернулася до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати уповноважену особу останнього надати доступ до документів, з подальшим їх вилученням в завірених належним чином копіях, а саме: інвентаризаційної справи щодо об`єктів нерухомості, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 була присвоєна ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розпорядженням міського голови від 17.10.2001 №1040) у м. Дніпро.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться кримінальне провадження №0000092, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

18.01.2024 до ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа належним йому майном, а саме гаражем за адресою АДРЕСА_3 .

За вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000092 від 19.01.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Також, 18.01.2024 до ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, у 2017 році незаконно заволоділа її майном, а саме гаражем за адресою АДРЕСА_3 .

За вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000093 від 19.01.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Також, 05.03.2024 до Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра надійшла заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо вчинення ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в період часу з вересня 2016 року по 26.12.2017 року шахрайських дій, які полягали в заволодінні належним заявниці гаражем, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом реєстрації права власності на останній за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та подальший продаж означеного нерухомого майна ОСОБА_7 , що завдало значної шкоди потерпілій.

За вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000060 від 06.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В подальшому, на підставі постанови прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра кримінальні провадження №0000092, №0000093 та №0000060 було об`єднано в одне кримінальне провадження.

Досудове розслідування здійснюється групою слідчих СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Нагляд за додержанням законів органами, що проводять досудове слідство у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

В ході проведення досудового розслідування в якості потерпілої допитано ОСОБА_6 , яка пояснила, що на підставі договору купівлі-продажу №4Г від 14.07.2000 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ фірма з будівництва житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та вона є власником автогаражу зі збірного залізобетону розміром ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_3 (на момент укладання договору- АДРЕСА_2 присвоєна гаражам ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розпорядженням міського голови від 17.10.2001 № 1040р вже після укладання договору). Зазначений договір був укладений відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладання, та на теперішній час є дійсним, і сторонами не оспорювався, а саме відповідно до Цивільного кодексу України (1968 року), який діяв на той момент на території України, відповідно до якого право власності на майно наступає з моменту фактичної передачі, тому відповідно до документів власником гаражного приміщення № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , являється ОСОБА_6 . Згідно з умовами договору, 25.08.2000 року на рахунок продавця ОСОБА_6 було сплачено передплату у сумі 5430 грн., що складало 50% вартості гаражу, а подальшому інші 50% вартості гаражу також було оплачено останньою.

Актом приймання-передачі від 25.12.2003 сторони договору купівлі-продажу №4Г від 14.07.2000 підтвердили здачу-приймання належного ОСОБА_6 гаражу № НОМЕР_1 , повний розрахунок та відсутність взаємних претензій.

Далі, як пояснила потерпіла, належним їй гаражем № НОМЕР_1 , розташованим по АДРЕСА_3 остання користувалась відкрито вже більше двадцяти років. За цей час, до неї не надходило жодних претензій як з боку власників сусідніх гаражів так і з боку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 . Проте, приблизно в жовтні 2023 року потерпілій прийшло смс-повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_6 де її викликають до суду в якості відповідача по справі, де позивачем виступає ОСОБА_7 , з приводу «звільнення належного йому гаражу», однак даний гараж належить потерпілій.

У грудні 2023 року під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_7 цивільної справи № 199/6079/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні гаражем потерпіла дізналась, що ТОВ фірма з будівництва житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у 2016 році спочатку неправомірно зареєструвало за собою право власності на належний їй гараж, а 26.12.2017 року уклала із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за умовами якого повторно продали належний потерпілій гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_3 (після останньої технічної інвентаризації тепер має номер 7). На підставі вказаного вище договору до Державного реєстру прав на нерухоме майно 26.12.2017 було внесено запис № 24160680 про реєстрацію права власності на належний потерпілій гараж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_7

21.09.2016 ТОВ фірма з будівництва житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зареєструвала декларацію № ДП 57 про готовність до експлуатації об`єкта і всупереч вимогам закону зареєструвала у ДРП право власності на вже продані людям гаражі (9 шт.) за собою, а не за покупцями, тим самим незаконно заволодівши їх правом власності на вказані гаражі. В подальшому ТОВ фірма з будівництва житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 », незаконно, без відома законних власників - розпорядилась цим майном шляхом укладання договорів купівлі-продажу цього майна із ОСОБА_7 , його родичами та пов`язаними особами. ОСОБА_7 є засновником ТОВ фірма з будівництва житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з перших днів контролює діяльність цього ТОВ, декілька періодів перебував також на посаді директора ТОВ фірма з будівництва житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Також будучи допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , пояснила, що 10.04.2001 року вона уклала з Підприємством «Будинок профспілок» ІНФОРМАЦІЯ_8 договір АЕА № 050447 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за якою був закріплений гараж на один автомобіль із збірного залізобетону по

АДРЕСА_3 , які в подальшому були передані їх за актом приймання-передачі від 10.04.2001 року, і вона набула на них право власності та на законних підставах безперервно з 2001 року володіла та користувалась ними.

В свою чергу придбаний потерпілою гараж із збірного залізобетону по АДРЕСА_3 був отриманий Підприємством «Будинок профспілок» у власність від ТОВ Фірма по будівництву житла « ОСОБА_9 », в особі голови правління ОСОБА_7 , на підставі додаткової угоди № 2 від 11.08.1998 року до договору № 15/92-94 від 02.08.1994 року, в якій вказана договірна вартість гаражу - 7 000 грн., яка була сплачена Підприємством «Будинок профспілок» ТОВ Фірмі по будівництву житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 » платіжним дорученням № 450 від 19.08.1998 року, що також підтверджується Актом приймання-передачі від 19.08.1998 року, в якому зазначено, що ТОВ Фірма по будівництву житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 » передало Управлінню по господарському обслуговуванню міжгалузевої обласної ради профспілок гараж по АДРЕСА_3 , у відповідності до договору № 15/92-94 від 02.08.1994 року та платіжного доручення № 450 від 19.08.1998 року.

Таким чином ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 по будівництву житла « ОСОБА_9 », в особі голови правління ОСОБА_7 продало Підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_10 » гараж із збірного залізобетону по АДРЕСА_3 , отримавши повну договірну оплату за нього в сумі 7 000 грн.

У зв`язку з продажом потерпілій квартири АДРЕСА_5 та передачею разом з квартирою вказаного гаражу, Підприємство « ІНФОРМАЦІЯ_10 » направило директору Фірми по будівництву житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 »

ОСОБА_7 , лист від 10.04.2001 року, в якому зазначено, що у зв`язку з оформленням договору АЕА № 050447 від 10.04.2001 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , потерпілою оформлено усі документи на гараж, що числиться за цією квартирою. Таким чином, голова правління ТОВ Фірма по будівництву житла « ОСОБА_9 » ОСОБА_7 був зобов`язаний здійснити оформлення на нового власника ОСОБА_5 гаражу із збірного залізобетону по АДРЕСА_3 , який 11.08.1998 року був проданий ним Підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та за який отримав повну договірну вартість гаражу у сумі 7000 грн.

Проте, ОСОБА_7 , не оформив право власності на цей гараж, на нового власника ОСОБА_5 , а 12.10.2016 року незаконно оформив право власності на належний потерпілій гараж та на інші гаражі, що розташовані поруч з № НОМЕР_2 , на ТОВ Фірма по будівництву житла « ОСОБА_9 », єдиним власником та керівником якого він є, як на єдиний об`єкт нерухомості під реєстраційним номером НОМЕР_3 з присвоєнням окремої адреси АДРЕСА_3 .

21.11.2018 року голова правління та єдиний власник ТОВ Фірма по будівництву житла « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 вчинив дії щодо поділу гаражів як єдиного об`єкта нерухомості під реєстраційним номером НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 195,3 кв.м., на окремі об`єкти нерухомості за цією ж адресою з присвоєнням цим гаражам окремих реєстраційних номерів, і гараж площею 21,7 кв. м., що належить потерпілій, отримав номер 6 та реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо поділу гаражів за адресою АДРЕСА_3 на окремі об`єкти нерухомості були вчинені державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

При цьому, 26.12.2017 року, ОСОБА_7 уклав з ТОВ Фірма по будівництву житла « ОСОБА_9 », єдиним власником та керівником якого він є, договір купівлі-продажу гаражу № НОМЕР_5 , загальною площею 21,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , що фактично належав на праві власності потерпілій, залучивши до вчинення цієї угоди від імені належного йому ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , видавши їй довіреність на продаж йому вказаного гаражу.

Посвідчення Договору від 26.11.2017 року купівлі-продажу гаражу № НОМЕР_5 , загальною площею 21,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 , укладеного між ТОВ Фірма по будівництву житла « ОСОБА_9 » в особі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , та реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на вказаний гараж були вчинені також державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Таким чином, Договір від 26.11.2017 року купівлі-продажу гаражу № 6, загальною площею 21,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 був укладений

ОСОБА_7 та посвідчення цього договору та подальші реєстраційні дії були вчинені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за рік до того, як 21.11.2018 року відбувся фактичний поділ гаражів на окремі об`єкти нерухомості та відбулась державна реєстрація цих гаражів як окремих об`єктів нерухомості.

08.08.2020 ОСОБА_7 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_11 з позовом до ОСОБА_5 , в якому просив усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_7 гаражем № 6 загальною площею 21,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належить йому на праві власності згідно купівлі-продажу гаражу від 26.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_8 шляхом зобов`язання потерпілу звільнити зазначений гараж. При цьому, на обґрунтування позову ОСОБА_7 надав до суду серед іншого копію договору купівлі-продажу гаражу, копію Витягу з Державного реєстру речових прав, а також копії заздалегідь підробленого Договору оренди авто гаража № 6 від 07.09.2021 року та до нього акт приймання-передачі автогаража від 07.09.2021 року, які начебто укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Проте, підпис, вчинений від імені ОСОБА_5 (тобто потерпілої) на даних документах їй не належить і є підробленим ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 91 КПК України, сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На теперішній час у органу досудового розслідування виникла необхідність в ознайомленні з первинними документами, які станом на 2000-2001 роки підтверджують право власності гаражних приміщень за адресою: АДРЕСА_3 за потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та іншими потерпілими.

Враховуючи те, що інформація за об`єктом нерухомості за адресою АДРЕСА_3 , перебуває у володінні Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до речей та документів (у тому числі електронних) з подальшим вилученням завірених належним чином копій документів, а саме: інвентаризаційної справи щодо об`єктів нерухомості, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 була присвоєна ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розпорядженням міського голови від 17.10.2001 №1040) у м. Дніпро.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах даного кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вище вказані документи сприятимуть в отриманні доказів по кримінальному провадженню, необхідно отримати тимчасовий доступ до документів з можливістю вилучення їх завіреним належним чином копій, які перебувають у володінні Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 .

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов висновку про те, що документи, на які вказує слідчий, самі по собі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відомості, що містяться в цих документах, можливо використати як доказ, і іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів неможливо, а вилучення зазначених документів необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 309, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю задовольнити в повному обсязі.

Надати старшому слідчому слідчого відділення ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 , а саме: інвентаризаційної справи щодо об`єктів нерухомості, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (адреса АДРЕСА_3 була присвоєна ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розпорядженням міського голови від 17.10.2001 №1040) у м. Дніпро, з наданням слідчому можливості їх огляду та вилучення в завірених належним чином копіях.

Комунальному підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надати (забезпечити) тимчасовий доступ вище переліченим особам до зазначених документів та надати можливість вилучити їх копії.

Строк дії ухвали два місяці з дня її постановлення.

Згідно ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

20.03.2024