печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000225 від 18.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2024 прокурор першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000225 від 18.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте наразі у провадженні виконано вимоги ст. 290 КПК України, а також вручено стороні захисту обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, проте є необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою до закінчення слідства, скерування обвинувального акта до суду, проведення підготовчого судового засідання.

Разом з тим, заявлені ризики, які існували при застосуванні до підозрюваного міри запобіжного заходу, не втратили свою актуальність, а відтак запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у задоволенні клопотання та разом з тим, зазначили, що у випадку, якщо слідчий суддя прийде до висновку про задоволення клопотання, то просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Так, згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

При цьому, абсолютність права на свободу не передбачена ні Конституцією України, ні іншими джерелами права, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000225 від 18.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та його протиправну діяльність припинено.

Слідчим за погодженням з прокурором 28.07.2023 здійснено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а 27.03.2024 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Сміла Черкаської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.07.2023;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 12.06.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 19.06.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 23.06.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 26.06.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 30.06.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 06.07.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 11.07.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 14.07.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 17.07.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 20.07.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 24.07.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України від 03.07.2023;

- висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України від 03.07.2023;

- висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України від 05.07.2023;

- висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України від 17.07.2023;

- висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України від 18.07.2023;

- висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України від 18.07.2023;

- протоколом обушку від 27.07.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 27.07.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 27.07.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_8 від 27.07.2023,

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні сторони обвинувачення та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Постановою заступника Генерального прокурора про продовження строку досудового розслідування від 15.06.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000752 від 20.09.2022 продовжено до трьох місяців, тобто до 25.07.2023.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_10 від 17.07.2023 у справі № 757/30029/23-к строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 25.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_11 від 28.07.2023 у справі № 757/32259/23-к стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави строком до 19.09.2023 включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного продовжено до 25.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 13.09.2023 у справі № 757/40661/23-к.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 16.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 25.04.2024.

У подальшому, строк тримання під вартою підозрюваного продовжено до 17.12.2023 включно ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 від 19.10.2023 у справі № 757/47005/23-к.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 11.12.2023 у справі № 757/56706/23-к строк тримання під вартою підозрюваного продовжено до 08.02.2024 включно.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 07.02.2024 у справі № 757/6072/24-к продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 06.04.2024.

Постановою прокурора від 18.03.2024 матеріали за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України виділено в окреме провадження № 0000225 від 18.03.2024.

Прокурором у провадженні 28.03.2024 прийнято рішення про завершення досудового розслідування та початок виконання вимог ст. 290 КПК України у вказаному кримінальному провадженні, а слідчим за постановою прокурора від 28.03.2024, з супровідним листом № 31/2/1-26725ВИХ-24 31/2/1-51931-22 від 28.03.2024 повідомлено про прийняте рішення сторону захисту й надавався доступ до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2201-IX від 14.04.2022) строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Тобто з 29.03.2024 строк досудового розслідування фактично було зупинено, й до його завершення залишалось 26 календарних днів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 від 04.04.2024 у справі № 757/15042/24-к строк тримання під вартою підозрюваного продовжено до 02.06.2024 включно.

Наразі у провадженні виконано вимоги ст. 290 КПК України, а також вручено стороні захисту обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, проте є необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою до закінчення слідства, скерування обвинувального акта до суду, проведення підготовчого судового засідання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Положення ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України закріплює, що звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру є однією із форм закінчення досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 02.06.2024, однак закінчити досудове розслідування до спливу даного строку неможливо через необхідність скерування обвинувального акту з додатками до суду з строком достатнім для проведення підготовчого судового засідання.

За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При вивченні матеріалів клопотання, особи підозрюваного та обставин за яких було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вищевикладене свідчить також про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, свою участь у незаконному перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуту наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин, може планувати втечу та переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, матеріалами клопотання доведено, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості залишити територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Перебування нашої держави у стані війни з російською федерацією може також сприяти ОСОБА_5 до залишення меж країни, що унеможливить подальше проведення належного досудового розслідування та судового розгляду.

Разом з тим, ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших підозрюваних, експертів, інших учасників кримінального провадження, з метою зміни раніше наданих у кримінальному провадженні показів і уникнення кримінальної відповідальності.

Так, слідчий суддя приймає до уваги, що оскільки підозрюваному вручені повідомлення про підозру, повідомлення про зміну та нову підозру, та клопотання про обрання запобіжного заходу, продовження його строків з доданими до нього матеріалами досудового розслідування, якими воно обґрунтовується, ознайомлено із матеріалами в порядку ст. 290 КПК України, відповідно останній отримав можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які містять значиму інформацію, у тому числі щодо проведених слідчих та процесуальних дій відносно невстановлених до цього часу осіб. З урахування вказаної обставини підозрюваний, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, матиме можливість обговорювати з іншими підозрюваними та іншими невстановленими особами, причетними до протиправної діяльності, відомі органу досудового розслідування обставини незаконного виготовлення та незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, та усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься вплинути на цих осіб, розробити стратегію ухилення від відповідальності. Крім цього, враховуючи важливість та силу доказового значення висновків експертів у цьому провадженні підозрюваний, як особисто так і через інших осіб, може вдатися до впливу на цих учасників процесу у цьому ж кримінальному провадженні з метою дискредитації їх висновків. Враховуючи встановлення факту вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, усвідомлюючи, що відомі йому особи з числа невстановлених на даний час стороною обвинувачення, можуть надати правдиві показання щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, намагатиметься вплинути на них з метою домогтися надання неправдивих показань на свою користь чи унеможливити своє викриття, а також встановлення обставин діяльності групи, приховати її учасників та осіб, що їй сприяли.

Так, встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінальних правопорушень можливе лише шляхом проведення допитів осіб яким вони відомі. Таким чином, у органу досудового слідства є достатньо даних вважати, що використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний має можливість впливати на свідків, інших осіб, які ще не допитані, з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

Прокурором доведено, що обставинами, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_5 перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином є те, що у випадку засудження за ч. 3 ст. 307 КК України, до нього може бути застосовано виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 , ураховуючи свою участь у протиправній діяльності з незаконного перевезення, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, може вчинити інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин, а також продовжити кримінальні правопорушення у такій сфері.

Із аналізу правових норм вбачається, що ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, у тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ.

Вказані обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити вищезазначені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної Рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

У п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти Росії» від 21.07.2003 суд відзначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Крім того, питання щодо наявності захворювань, які б вказували про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою і були підставами для його звільнення встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку.

Під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрюваний не може утримуватися в державній установі «Київському слідчому ізоляторі», не встановленого того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України віл 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767 свідчать про неможливість тримання підозрюваної під вартою.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини інкримінованого підозрюваному діяння, наслідки його вчинення, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000225 від 18.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 15.06.2024 включно в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1