Справа № 308/2255/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, угоду про визнання винуватості укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000854 від 27.11.2023 року між прокурором та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Горобіївка Сквирського району Київської області та мешканцем АДРЕСА_1 , українцем, громадянином України, з вищою освітою, одруженим, раніше не судимим, -

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2023 року близько 08:45 год. в ППр «Чоп(Тиса)» на виїзд з України прибув ОСОБА_4 , який при проходженні прикордонного контролю на вибуття надав майстер-сержанту ОСОБА_6 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 06 липня 2023 року та довідку військово-лікарської комісії №126 від 06 липня 2023 року видані ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 пасажирським автобусом Дніпро-Київ.

Водночас, на виконання вимог п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261, майстер-сержант ОСОБА_6 прийняв рішення щодо перевірки поданих ОСОБА_4 документів, в ході чого було встановленно, що останні містять ознаки підробки.

Надалі, біля 10.20 год. 27.11.2023 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел щодо передачі службовій особі майстер-сержанту ОСОБА_6 неправомірної вигоди, з метою надання дозволу на перетин державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 , 27.11.2023 року близько 10:20 год., перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп(Тиса)» НОМЕР_2 прикордонного загону, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що майстер-сержант ОСОБА_6 є службовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перебуває у прикордонному наряді «Перевірка документів- виїзд», а також в силу займаної посади здійснює перевірку документів, які дозволяють виїзд за межі України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останньому неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США, (відповідно до офіційних даних НБУ станом на 27.11.2023 року становило 72097,4 грн.), за сприяння безперешкодному перетині державного кордону України на підставі документів, що містять ознаки підробки.

У такий спосіб ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 27.11.2023року близько 10 години усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США, (відповідно до офіційних даних НБУ станом на 27.11.2023 становило 72097,4 грн.), за сприяння у безперешкодному перетині ним державного кордону України на підставі документів, що містять ознаки підробки. Розкаюється у вчиненому, просив призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_7 , у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, судом було з`ясовано, що ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, відтак у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, а саме: надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_4 , який згідно довідки від 07.12.2023 року є таким, що раніше не судимий та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, особу винного, який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного вище, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який просив враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, призначити останньому покарання у виді штрафу, обвинуваченого ОСОБА_4 , який просив призначити йому покарання у виді розміру штрафу визначеного в угоді, а також з урахуванням принципу законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України та виходячи з наведених приписів ст. ст. 96-1, 96-2 КК України у даному випадку до вилучених грошових коштів підлягає застосування спеціальна конфіскація, шляхом безоплатного примусового вилучення у власність держави.

Питання про скасування арешту судом вирішується відповідно до ч. 4 ст. 174 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, прокурор ОСОБА_3 з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 368, 370, 371, 394, 474-475 КПК України, ст. ст. 12, 50, 65, 369 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.03.2024 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000854 відомосі про яе внесено до ЄРДР від 27.11.2023 року за ч.1 ст.369 КК України .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання, затверджене угодою, у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян України 17 000 грн.( сімнадцять тисяч гривень 00 коп.)

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2023 року у справі №308/21359/23 на майно, що було вилучено 27.11.2023 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», а саме: грошові кошти: 2000 доларів США (20 купюр номіналом 100 доларів кожна із наступними серійними номерами: HD69782038A, KB67326637G, HF22373355D, KB81053922J, FF00840562A, КА69629566А KF00802843C, KL71315952D, KD14837983A, КК58779944С, КК58779928С, НВ67202835В, КІ04685651А, КВ23506318Р, KB79171773G, НС19329194А, HF52274724E, КН40460798А, KB45176664D, КВ05482718К), які упаковано у спецпакет НПУ СУ №РSР2027478.

Речовий доказ по справі: грошові кошти: 2000 доларів США (20 купюр номіналом 100 доларів кожна із наступними серійними номерами: HD69782038A, KB67326637G, HF22373355D, KB81053922J, FF00840562A, КА69629566А KF00802843C, KL71315952D, KD14837983A, КК58779944С, КК58779928С, НВ67202835В, КІ04685651А, КВ23506318Р, KB79171773G, НС19329194А, HF52274724E, КН40460798А, KB45176664D, КВ05482718К), які упаковано у спецпакет НПУ СУ №РSР2027478. - конфіскувати шляхом безоплатного примусового вилучення у власність держави;

Відеофайли, що містяться на DVD RV дисках зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000854 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1