Справа № 191/1836/24
Провадження № 1-кп/191/170/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000056 від 14.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не обирався, раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

УХВАЛИВ:

Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 (справа №191/353/19), ОСОБА_3 , зобов`язаний виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до 24.07.2026 року. Однак, ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок щодо сплати аліментів, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання у період часу з 29 січня 2019 року до 14 березня 2024 року не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

У період часу з 29 січня 2019 року до 14 березня 2024 року ОСОБА_3 працюючи на різних підприємствах офіційно та без офіційного працевлаштування, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дітей (аліменти) у повному обсязі не сплачував, будь- якої іншої допомоги дітям не надавав, тобто умисно рішення суду не виконував.

Також, ОСОБА_3 у Синельниківській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості у період часу з 29 січня 2019 року до 14 березня 2024 року на обліку не перебував та не звертався до вказаної установи за допомогою у працевлаштуванні, що свідчить про небажання офіційно працевлаштуватися та сплачувати аліменти на дитину, на попереджувальні листи Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про необхідність погашення заборгованості не реагував, в результаті чого у нього у період часу з 29 січня 2019 року до 01 березня 2024 року, утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 361 539 (триста шістдесят одна тисяча п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 25 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності його захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

-письмові заяви неповнолітніх потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , складеної в присутності практичного психолога ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без їх участі.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України, як такі що виразилися в злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дітей.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, раніше не судимий, на утримані має трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст. 50, 65 КК України нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 після вчинення проступку, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено в межах інкримінованого їм діяння, а саме у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України.

Застосування покарання у виді громадських робіт та арешту є занадто м`яким, оскільки судом встановлено, що внаслідок дій обвинуваченого утворилася заборгованість в значному розмірі.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілими не заявлено.

Речові докази відсутні.

Під час досудового розслідування судові експертизи не проводилися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 124, 301, 302, 368, 376, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку - 1 (одного) року не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1