Справа № 453/1773/23
№ провадження 1-кп/453/88/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5 -2020 року народження, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року за ч.4 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, покарання не відбув, депутатом не являється,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 164 та ч.4 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засуджений вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові злочини.

Так, ОСОБА_4 , будучи зобов`язаним згідно з судовим наказом Сколівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2023 року, який набрав законної сили 25 квітня 2023 року, у справі №453/623/23 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2023 року і до досягнення нею повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , будучи працездатним, обізнаним щодо наявності судового наказу про стягнення з нього аліментів, зобов`язаний як батько утримувати свою малолітню дочку, у період з 01 травня 2023 року по 30 вересня 2023 року, злісно ухилився від сплати аліментів, чим допустив заборгованість по аліментах в сумі 13696,10 грн., хоча мав реальну можливість до сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дочки, що сукупно склало суму виплат більше ніж за три місяці.

Зокрема, ОСОБА_4 , з ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючи у АДРЕСА_1 , мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, оскільки він у вказаний період на лікуванні та на обліку в центрі зайнятості не перебував, не звертався за допомогою з приводу працевлаштування, мав від тимчасових робіт прибутки, які витрачав на власні потреби, не допомагав матеріально в утриманні своєї дочки при відсутності обставин, які б свідчили про поважність причин чи вимушеність несплати аліментів.

Своїми умисними діяннями (діями та бездіяльністю) допустив заборгованість з виплати встановлених судовим наказом Сколівського районного суду Львівської області коштів на утримання дочки, яка за період з 01 травня 2023 року по 30 вересня 2023 року складає 13 696,10 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Крім цього, ОСОБА_4 , 20 серпня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, під час дії воєнного стану, в с. Завадка, Стрийського району Львівської області, по вул. Т. Шевченка, неподалік магазину «Продукти», де він перебував разом з товаришем ОСОБА_8 , який був у стані алкогольного сп`яніння та мав біля себе мобільний телефон марки «Xiaomi» серії «Redmi 9A», де в нього виник умисел на вчинення крадіжки вказаного мобільного телефону. Реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що його ніхто не бачить та поблизу нікого немає, таємно, шляхом вільного доступу, із правої кишені штанів ОСОБА_8 , повторно, викрав вищевказаний мобільний телефон, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 1949,67 гривень, який поставив собі у праву кишеню штанів та в подальшому вказаним мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1949, 67 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він, будучи раніше засуджений, повторно вчинив нові злочини. Зокрема, будучи зобов`язаним згідно з судовим наказом Сколівського районного суду Львівської області сплачувати аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_6 на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , будучи працездатним, обізнаним щодо наявності судового наказу про стягнення з нього аліментів, зобов`язаний як батько утримувати свою малолітню дочку, злісно ухилився від сплати аліментів, чим допустив заборгованість по аліментах, хоча мав реальну можливість до сплати.

Крім цього вказав, що 20 серпня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаючи, що діє воєнний стан, в с. Завадка, Стрийського району Львівської області, по вул. Т. Шевченка, неподалік магазину «Продукти», де він перебував разом з товаришем ОСОБА_8 , який був у стані алкогольного сп`яніння та мав біля себе мобільний телефон марки «Xiaomi» серії «Redmi 9A», умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що його ніхто не бачить та поблизу нікого немає, із правої кишені штанів останнього викрав вищевказаний мобільний телефон, який поставив собі у праву кишеню штанів та того ж дня поїхав у АДРЕСА_1 , де телефон здав у ломбард, а грошима розпорядився на власний розсуд.Просить суворо не карати, щиро розкаюється у скоєному.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, надали клопотання, в якому просять справу слухати у їх відсутності. При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_4 покладаються на розсуд суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 164 та ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих матеріалів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів) вірно кваліфіковані ч.1 ст. 164 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дочки(аліментів).

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у повторному таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану - вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Обтяжуючі вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставини, передбачені ст. 67 КК України, суд вбачає, вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставинами, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, щире каяття.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується, на ОСОБА_10 обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, покарання не відбув, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро кається. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями ч.1 ст. 164 та ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, судом встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з іспитовим строком на два роки та застосуванням ст. 76 КК України і останній покарання не відбув. Таким чином, після постановлення вказаного вище вироку встановлено, що ОСОБА_4 призначене судом покарання не відбув та під час іспитового строку скоїв нові злочини.

Відповідно до ч.5 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

З огляду на вказане, суд вважає, що до призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень та призначити покарання:

-за ч.1 ст. 164 КК України на 100(сто) годин громадських робіт;

-за ч.4 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» серії «Redmi 9A», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 залишити у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; фіскальний та товарний чек від 07 вересня 2023 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-23/17637-ТВ від 13 вересня 2023 року у розмірі 1434(одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя ОСОБА_1