Справа № 131/380/24
Провадження № 1-кп/131/24/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2024 року за № 0000033 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Голубин Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, непрацюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, за частиною 4 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18.02.2024 близько 23:00 години, ідучи по АДРЕСА_1 , помітив, що в будинку, в якому раніше проживала ОСОБА_7 , горить світло, та вирішив зайти на територію вказаного домогосподарства.

Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства, що в АДРЕСА_2 , яке після смерті ОСОБА_7 належить ОСОБА_6 , переконавшись, що на території вказаного домогосподарства нікого немає, з метою власного збагачення, вирішив викрасти майно у вигляді кольорових металів.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє на підставі Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 на 90 діб з 14.02.2024 (затверджений Законом №3564-1X від 06.02.2024), переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно через незамкнені двері проник до приміщення дровітні, звідки викрав частину латунного холодника, вагою 2 кг, після чого за допомогою сокири яку взяв у дровітні, шляхом пошкодження дверного навісного замка, проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав алюмінієвий казан ємністю 50 літрів, та залишив територію домогосподарства, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_4 , завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1011,34 грн., що підтверджується висновком товарознавчої експертизи №806/24-21 від 28.02.2024, ринкова вартість бувшого у використанні алюмінієвого казана ємністю 50 літрів станом на 18.02.2024 складала 719,80 грн., та ринкова вартість бувшого у використанні 1 кг брухту латуні станом на 18.02.2024 складала 145,77 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

11 березня 2024 року між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000033 від 22 лютого 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в адміністративному приміщенні Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, укладено Угоду про визнання винуватості.

Так, відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином, тому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду та призначити відповідно до узгодженого в угоді покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив факт добровільності укладення угоди, а також що йому відомі наслідки невиконання угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому покарання зазначене в угоді.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні повідомила суд, що до ОСОБА_4 не має жодних претензій та погоджується на укладення угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим, не заперечує щодо її затвердження, не заперечує щодо узгодженої міри покарання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє пункт 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена, в умовах воєнного стану та поєднана з проникненням у інше приміщення.

Розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, враховуючи думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, а тому вона підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При призначенні покарання суд на виконання вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обране з урахуванням особи ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. Суд, бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікаря нарколога та психіатра протягом останніх 5 років не звертався.

Суд, при вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 вимогам КПК України враховує, що угода укладена добровільно за участі захисника обвинуваченого, не суперечить вимогам названого кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права і свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 11 березня 2024 р., укладена між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням завдана на суму 1011,34 грн. та відшкодована в повному обсязі. Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати на залучення експертів, що становлять 1135,92 (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 56 коп.) грн.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирати.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити покарання узгоджене сторонами угоди.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік 6 місяців.

Згідно вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи, що становлять 1135,92 (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 56 коп.) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000033, а саме: алюмінієвий казан ємністю 50 літрів, 1 кг брухту латуні, які знаходиться на зберіганні в приміщенні відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Іллінці Вінницького району Вінницької області, вул. М. Кривоноса, 10 повернути потерпілій ОСОБА_6 . Арешт накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з дня його проголошенні з підстав, передбачених статей 394, 473 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копії вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: