Провадження №1-кп/523/803/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2024 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000518 від 22.07.2023 року відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, який має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до додатку № 1, затвердженого пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, чи холодної зброї, здійснюється на підставі передбачених Законом дозволів.

Незважаючи на вимоги вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений час та у невстановленому місці, придбав, з метою мати в особистому володінні для подальшого носіння, зберігання та використання у власних цілях, достовірно усвідомлюючи про відсутність у нього передбаченого Законом дозволу, - кастет який відноситься до категорії неклинкової контактної холодної зброї ударно- дробильної дії, виготовлений саморобним способом, який в подальшому став зберігати за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 21.07.2023 року, в невстановлений час, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , поклав вищевказаний кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом у ліву кишеню штанів, з метою його застосувати у разі потреби, використання кастету для самозахисту та спрямував на вулицю. Після чого, 21.07.2023 року, в період часу з 16.50 годин до 17.20 годин, співробітниками СВ Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована навпроти будинку АДРЕСА_2 , за участю ОСОБА_5 , під час якого ОСОБА_5 добровільно видав кастет (знаходився в лівій кишені штанів), який належить до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що літом 2023 року він знайшов на вулиці кастет, який планував використовувати для особистих нужд. Потім, через деякий час, його зупинили співробітники поліції, які виявили та вилучили зазначений кастет. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати:

- по ч.2 ст.263 КК України за ознаками: незаконне носіння кастету без передбаченого законом дозволу та винуватість обвинуваченого доведена повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше не судимий, офіційно не працює, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном, думку захисника та обвинуваченого, якій погодились із запропонованим покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном.

Цивільні позови не заявлялись. Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 956 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1-го (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу до ОСОБА_5 не застосовувалась та скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Держави 956,00 (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень) - вартість проведеної по справі експертизи.

Речові докази, а саме кастет, який зберігається в камері схову ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, відповідно до квитанції №000102 від 25.07.2023 року знищити, знявши арешт з останнього.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: