Справа № 562/692/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабів, Рожнятівського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, старшого сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат»,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2020 року гр. ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах на посадах осіб рядового складу терміном на 3 (три) роки, після чого прийнятий на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 грудня 2022 року № 21 старшого солдата ОСОБА_4 , який проходить військову службу за контрактом, призначено на посаду старшого сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє і по даний час.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Проте, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 26 лютого 2023 року о 20 год. 00 хв. не з`явився із відпустки у розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той час тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , та перебував поза межами вказаної військової частини за місцем проживання, що за адресою: село Грабів, Калуський район, Івано-Франківська область, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та в своїх показах повідомив, що 26 лютого 2023 року не з`явився до військової частини без поважних причин.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив призначити мінімальні міру покарання.

Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 408 КК України, які виразились удезертирстві, тобто нез`явлення на службу із відпустки до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що за місцем проходження служби характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд обвинуваченому ОСОБА_4 призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Крім того, на підставі ст. 54 КК України, суд з урахуванням вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, вважає за доцільне позбавити його військового звання «старший солдат».

Обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід продовжити обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Позбавити ОСОБА_4 військового звання "старший солдат".

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 лютого 2024 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання його перебування під вартою в установах попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів з дня ухвалення вказаного вироку.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченій та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1