ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4112/24
Номер провадження: 11-сс/819/95/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000385 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 травня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.03.2024 року та постановити нову, якою обрати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що оскаржувана ухвала лише в описовій частині містить виклад обставин, що були наведені слідчим в клопотанні в його обґрунтування і не містить в собі жодних висновків слідчого судді у зв`язку з цим.

Зазначає, що під час розгляду клопотання свідки та потерпілі не допитувалися, а отже сторона захисту вважає, що слідчий суддя не досліджував у повній мірі фактичні данні.

В клопотанні слідчий з прокурором обмежилися лише кількома абзацами цитування статей КПК України, які визначають поняття ризиків, та загальними фразами без посилання на жоден конкретний факт чи обставину із життя підозрюваного, які б вказували на реальне існування таких ризиків.

Слідчий суддя також не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує на безпідставність висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 сумлінно та самовіддано здійснює обов`язок військової служби, є захисником Батьківщини з 2023 року.

Репутація ОСОБА_8 за місцем служби серед особового складу є винятково позитивною, не маючи при цьому жодного дисциплінарного стягнення, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Має стійкі соціальні зв`язки, одружений. Має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Слідчий суддя не врахував ці обставини.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного , дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З матеріалів провадження вбачається, що 17.03.2024 року до ЄРДР за № 0000385 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

17.03.2024 року ОСОБА_8 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

17.03.2024 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 16 березня 2024 року перебуваючи за свого місцем тимчасового проживання, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, будучи ображеним на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирішив піти до місця проживання останніх за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому взявши із собою гранату Ф-1.

Близько 20 години 15 хвилин цього ж дня, солдат ОСОБА_8 прибувши на територію вищезазначеного домоволодіння військовослужбовців НОМЕР_1 ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин з останніми, взяв у руки гранату Ф-1, яку заздалегідь приніс із собою та перебуваючи поблизу вхідних дверей підвального приміщення вищевказаного домоволодіння, де перебували та розмовляли між собою молодший сержант ОСОБА_9 та молодший сержант ОСОБА_10 , відірвав чеку вказаної гранати та кинув у напрямку останніх, яка вибухнула у підвальному приміщенні, в результаті чого спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді мінно-вибухової травми та акубаротравму (контузія), а ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді мінно-вибухової травми, акубаротравму (контузія), відкритого осколкового поранення: грудної клітини зліва, гомілковостопного суглобу, великого пальця правої стопи, плеча та передпліччя лівої верхньої кінцівки.

Після чого, солдат ОСОБА_8 , покинув місце події, при цьому не надавши будь-якої допомоги молодшому сержанту ОСОБА_9 та молодшому сержанту ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України - закінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб.

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на даній стадії кримінального провадження встановлена слідчим суддею при розгляді клопотання і підтверджена відомостями, що містяться у доданих до клопотання доказах.

У випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, обґрунтована підозра має підтверджуватися фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник вказує на те, що слідчий суддя не звернув увагу на ту обставину, що підозра є необґрунтованою.

Разом із тим, не наводить жодного обґрунтування такого твердження захисник не наводить. При цьому він посилається на обставини, що стосується іншої особи - ОСОБА_11 , а не підозрюваного ОСОБА_8 .

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, навів зміст доказів та належним чином мотивував свої висновки.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, правильність кваліфікації його дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання свідки та потерпілі не допитувалися, слідчий суддя не досліджував фактичні дані є необґрунтованими, зважаючи на те, що ч. 4 ст. 95 КПК України встановлено такий припис щодо суду під час судового розгляду, а не слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врегульований ст. 193 КПК, частиною четвертою якої передбачено право слідчого судді , суду за клопотанням сторін або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Як видно зі змісту ухвали, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя, аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, зокрема репутацію підозрюваного, його соціальні зв`язки, його процесуальну поведінку дійшов висновку про доведеність існування ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та мінімального ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, як видно, врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, початкову стадію здійснення досудового розслідування , що потребує проведення необхідних слідчих дій та сукупність відомостей про особу підозрюваного.

Слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, у даному випадку є неможливим, та вважав за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання слідчого слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 176-178 КПК України, які регламентують застосування запобіжного заходу.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені ст. 178 КПК.

Серйозність підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Зважаючи на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії є вірогідним існування ризику передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Соціальні зв`язки підозрюваного та сукупність інших відомостей про особу підозрюваного , те, що обвинувачений проходить військову службу в світлі інкримінованих обставин злочину не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які би спростували існування ризиків, передбачених п. 1,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Наявність у підозрюваного дружини та неповнолітніх дітей, приймаються колегією суддів до уваги , але ці обставини не можна визнати достатніми для висновку, що вони нівелюють встановлені слідчим суддею ризики, зокрема передбачених п.4,5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Зважаючи на обставини інкримінованого підозрюваному злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, його тяжкість та суспільну небезпечність, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України, приписи ч. 4 ст. 183 КПК, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, сукупність відомостей про особу підозрюваного висновок слідчого судді про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави зроблений обґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в ухвалі не навів власних висновків щодо питань, які порушувалися у клопотанні слідчого слід визнати необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя взяв до уваги лише тяжкість інкримінованого злочину , слід визнати безпідставними. Як видно, слідчий суддя проаналізував сукупність відомостей про особу підозрюваного, його сімейний стан, наявність у нього дітей, його соціальні зв`язки, обставини вчинення кримінального правопорушення, початкову стадії досудового розслідування , та інші обставини, визначені ст. 178 КПК , що в цілому дало слідчому судді підстави для висновку, що менш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

У разі настання обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків сторона захисту має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу у порядку ст. 201 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4