КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/2455/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3868/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 червня 2024 року включно, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_6 застави у межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

За доводами апелянта, дослідженні судом матеріали клопотання прокурора не підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, як і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вважає, що наведені у оскаржуваній ухвалі висновки суду про наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також вважає, що судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення про продовження строку тримання під вартою.

За наслідками апеляційного розгляду просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від суду, ухвалою від 01 квітня 2024 року його було оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а судове провадження зупинено.

Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року кримінальне провадження відновлено та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 червня 2024 року включно, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_6 застави у межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 грн.

Ухвалюючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, суд визнав обґрунтованим наведені у клопотанні доводи про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_6 може, з метою уникнення покарання, переховуватись від суду, а також вчините інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 є раніше судимою особою, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується Кучма ОСОБА_6 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи наведені у клопотанні доводи прокурора щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, яке ставиться у провину обвинуваченому, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині. При цьому, як встановив суд, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки наведені у клопотанні прокурора ризики є реальними, суд обґрунтовано визнав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

При вирішенні питання про застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд також врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я,відсутність міцних соціальних зв`язків, є раніше судимою особою, у даному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які містяться посилання в поданій апеляційній скарзі.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі щодо можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Даних про те, що суд при розгляді клопотання прокурора припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, як про це зазначає апелянт, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 червня 2024 року включно, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_6 застави в межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4