Справа 755/9682/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1227/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., громадянки України, не працюючої, з повною загально-середньою освітою, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності;

- за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, в невстановлений час, однак не пізніше 18.04.2023 року, в невстановленому місці в ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, у великих розмірах.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 у невстановлений час, але не пізніше 18.04.2023 року, в невстановленому місці отримала від невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, у великих розмірах, тим самим незаконно її придбала з метою збуту.

18.04.2023 року ОСОБА_8 перебувала за адресою: м. Київ, вул. М. Черемшини, 6, де незаконно зберігала при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР.

Продовжуючи реалізувати свій умисел, ОСОБА_8 , зберігаючи вказану особливо небезпечну психотропну речовину при собі, направилася по території м. Києва залишаючи психотропну речовину в схованках з метою збуту невизначеному колу осіб.

Так, 18.04.2023 року в невстановлений час, але не пізніше 21 години 56 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. М. Черемшини, 6, ОСОБА_8 здійснила зберігання, шляхом створення схованки в землі з метою збуту невизначеному колу осіб, особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, яка була заздалегідь розфасована та поміщена до згортку з ізоленти червоного кольору.

19.04.2023 року в період часу з 02 години 14 хвилин до 02 години 19 хвилин за адресою: м. Київ, вул. М. Черемшини, 6, працівниками поліції, в ході огляду місця події, виявлено вказану схованку в землі особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, масою 1,733 г, яка була заздалегідь розфасована та поміщена до згортку з ізоленти червоного кольору, яку ОСОБА_8 залишила у вказаному місці для зберігання з метою збуту.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/20235-Н3ПРАП від 19.04.2023 року, надана на дослідження кристалоподібна речовина бежевого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1 -феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовині становить 1,733 г.

Крім того, 18.04.2023 року о 21 годині 56 хвилин за адресою: м. Київ, вул. М. Черемшини, 6, працівниками поліції затримано ОСОБА_8 , яка повідомила, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, яку було вилучено під час особистого обшуку ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/20237-Н3ПРАП від 19.04.2023 року, надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР. Маса РVР в речовині становить 9,278 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/21117-Н3ПРАП від 23.05.2023 року, у наданій на дослідження кристалоподібній речовині світло-жовтого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР. Маса РVР у речовині становить 10,305 г.

Крім того, 19.04.2023 року в період часу з 06 години 22 хвилин до 07 години 41 хвилини, за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме в квартирі АДРЕСА_1 , проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено: зіп пакет з речовиною рослинного походження, 49 зіп пакетів з речовиною рослинного походження, пластикову коробку з речовиною рослинного походження, зіп пакет з пресованою речовиною коричневого кольору, вакуумуванні пакети з речовиною рослинного походження, 3 зіп пакети з білою кристалоподібною речовиною, 3 зіп пакети з білою кристалоподібною речовиною, 2 зіп пакети з рожевою кристалоподібною речовиною, зіп пакет з білою кристалоподібною речовиною, пластикову ємкість з речовиною, 59 клаптиків паперу, що схожі на марки, 3 згортки ізоленти з білою кристалічною речовиною.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/20256-Н3ПРАП від 18.05.2023 року, на наданих на дослідження 59 фрагментах кольорового перфорованого паперу виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - (±)-лізергід (ЛСД, ЛСД-25). Загальна маса ЛСД на фрагментах паперу складає 0,00118 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/20259-НЗПРАП від 24.05.2023 року, в наданих на дослідження кристалоподібних речовинах білого кольору міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - РVР (1 -феніл-2-піролідин-1 -іл-пенган-1 -он). Загальна маса РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пенган-1-он) в речовинах складає 1,201 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/21672- НЗПРАП від 28.06.2023 року, надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) складає 1270,89 г. Надана на дослідження кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору, що знаходилась у трьох безбарвних пакетах з полімерного матеріалу з пазовими замками, загальною масою 4,78 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР. Маса РVР у речовині становить 3,25 г. Надана на дослідження кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору, що знаходилась у трьох безбарвних пакетах з полімерного матеріалу з пазовими замками, загальною масою 20,82 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон). Маса 4-ММС (4-метилметкатинону) у речовині становить 13,12 г. Надані на дослідження порошкоподібні речовини світло-рожевого кольору містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса амфетаміну у речовинах складає 0,22 г. Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну у речовині становить 6,78 г. Надана на дослідження спресована в грудку речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - смолою канабісу. Маса смоли канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 16,17 г.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що судом фактично не враховано обставини по справі і те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а злочин, передбачений ч.3 ст. 307 КК України - до особливо тяжких злочинів. Також вказує, що характеризуючі дані, встановлені судом щодо обвинуваченої (офіційно не працює, міцних соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів), а також врахування судом як пом`якшуючих обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин не дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що призначення останній покарання із застосуванням ст. 69 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, на підставі положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Зазначає, що враховуючи, що ОСОБА_8 не становить небезпеки для суспільства, її безспірне покаяння та засудження своїх дій, про що свідчить її поведінка під час судового розгляду, місцевий суд помилково не дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від покарання з випробуванням. Також вказує, що і застосування до обвинуваченої покарання у виді конфіскації майна є недоцільним з огляду на ту обставину, що обвинувачена незаконною діяльністю займалася нетривалий час у зв`язку зі збігом тяжких життєвих обставин, а відтак жодних статків від незаконної діяльності не здобула, а тому враховуючи, що судом першої інстанції встановлено підстави для застосування положень ст. 69 КК України, то покарання у виді конфіскації майна не носить характеру реальності та дійсної необхідності застосування такого виду покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив проти апеляційної скарги захисника, думки обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК. Застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на виконання наведених вимог закону, призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, обставин та наслідків вчинення кримінальних правопорушень, роль обвинуваченої при їх вчиненні, з урахуванням особи обвинуваченої, посткримінальну поведінку обвинуваченої, ставлення до вчиненого та наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки обвинувачена є внутрішньо переміщеною особою, має скрутне матеріальне становище, місто, в якому вона проживала раніше, окуповане внаслідок агресії російської федерації, не має близьких родичів, оскільки вони продовжують перебувати тимчасово на окупованій території України.

Врахувавши вказані обставини у своїй сукупності, суд вважав за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності, за кожен злочин окремо, а остаточне покарання призначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Таке покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і вважає їх достатньо мотивованими.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не враховано обставини по справі і те, що інкриміновані обвинувачені злочини відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів є безпідставними, оскільки це враховано судом у повній мірі і призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що врахування судом як пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин є підставами для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Будь-яких інших доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України прокурором не наведено, а отже його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України, оскільки досліджені судом в сукупності обставини свідчать про неможливість її виправлення без реального відбуття покарання.

При цьому, зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень. Крім того, вони були належним чином враховані районним судом.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного обвинуваченій покарання та свідчили б про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України в апеляційній скарзі не наведено та за матеріалами кримінального провадження не встановлено. Як і не встановлено підстав для призначення ОСОБА_8 покарання без конфіскації майна.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості або м`якості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційних скаргах не наведено, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та захисника - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя