ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1235/24 Номер провадження 11-кп/814/1620/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_11 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_10 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000196 та № 0002162, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України, продовжено відносно обвинувачених

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 липня 2024 року включно.

Залишено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 22781909 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 липня 2024 року включно.

Залишено ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 5000000 грн.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності. Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора та застосувати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на необґрунтованість існування ризиків та те, що суд не взяв до уваги, що стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість зміни ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який.

Крім того, стороною обвинувачення жодним чином не аргументовано, яким чином ОСОБА_8 у разі знаходження під дією більш м`якого запобіжного заходу може впливати на вже отримані докази, а також не враховано, що він визнає себе винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, зазначає, що обвинувачений визнав фактичні обставини справи та свою вину у інкримінованих йому діяннях, про що повідомив під час свого допиту на досудовому розслідуванні.

Крім того, ОСОБА_8 викрив себе в повному обсязі та підтвердив участь інших спільників, які вже були затримані, а також надав повні та викривальні показання щодо участі іншого обвинуваченого ОСОБА_13 , якому до допиту ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру.

Також, не погоджується з залишеною судом сумою застави в розмірі 5 000 000 грн., оскільки вважає, що при продовженні запобіжного заходу були допущені порушення вимог КПК України при визначенні розміру застави.

Вказує, що у своїй ухвалі суд вказав, що обвинувачений не має майна та не має легальних джерел доходів, що підтверджує неспроможність внесення ОСОБА_8 застави в розмірі 5 000 000 грн., оскільки є завідомо непомірним і безальтернативним.

Зазначає, що на підтвердження непомірного розміру, визначеної ухвалою суду ОСОБА_8 застави, на підтвердження його майнового стану, стороною захисту ще 19.03.2024 на адресу суду було надано письмові докази.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує про відсутність будь-яких доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що суд залишив без уваги дані досьє на ОСОБА_7 , складеного працівниками правоохоронних органів, яке має данні, що останній проживає в Україні з 17.04.2018, мав бізнес, який у нього було відібрано в результаті рейдерського захоплення та громадянство особи жодним чином не вказує на вибір місця проживання та не може впливати на визначення виду запобіжного заходу.

Вказує, що місцевий суд проігнорував, що ОСОБА_7 є особою літнього віку та має ряд захворювань, які в умовах перебування в слідчому ізоляторі погіршують його загальний стан здоров`я та через постійне перебування в умовах, не звичних для постійного способу життя, має негативні наслідки для здоров`я. Відповідно до консультативних висновків лікарів, ОСОБА_7 має наступні захворювання: атеросклеротичне ураження брахіоцефальних судин, персистуюча форма фібрилцяції передсердь, тахісистолічний варіант СНА(2); дифузний кардіосклероз; артеріальна гіпертензія II ст., 3 ст., дуже високий додатковий ризик CP II Б ст; правобічний гідроторакс. В умовах ізоляції ОСОБА_7 не має можливості проходити необхідні обстеження, лікування та підтримувати у належному стані своє здоров`я.

Крім того зазначає, що зауваження про відсутність у обвинуваченого майна, має дискредитуючу ознаку за майновим станом та не допускається як підстава для обрання найважчого запобіжного заходу.

Також зазначає, що позиція суду, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою, через відсутність будь-яких легальних джерел доходів повністю суперечить застосуванню альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 22 781 909 грн., а долучені прокурором до свого клопотання матеріали виконавчого провадження підтверджують відсутність у ОСОБА_7 грошових коштів та можливість застосування застави у визначеному раніше розмірі.

Вказує, що суд посилається на те, що ОСОБА_7 не має законних джерел доходів, але не приймає обґрунтованого та об`єктивного рішення про відмову у застосуванні застави чи принаймі зменшення її розміру з урахуванням майнового стану обвинуваченого, як це передбачено 182 КПК України. Визначення розміру застави має бути значною для обвинуваченого але реальною.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисники та обвинувачені підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарг, просив ухвалу суду щодо обох обвинувачених залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002162, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

10.05.2024 ухвалою Київського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_11 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_10 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, ніде не працюють та не мають законних джерел доходу. Крім того, ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, що створює додаткові ризики можливості переховування останнього від суду.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційних скаргах доводів які б переконали у зворотному.

Об`єктивних даних про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за станом здоров`я не можуть утримуватися під вартою, апеляційному суду не надано.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

При цьому врахуванню підлягає і те, що злочини в яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є злочинами підвищеної суспільної небезпечності, оскільки вчинені в складі злочинною організації, та як вбачається з наданих матеріалів, в кримінальному провадженні діями обвинувачених разом з іншими учасниками злочинної організації завдано збитків у сумі 250 601 000 грн.

Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при визначенні застави обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не в повній мірі враховано залученість кожного до злочинної організації та обсяг вчинених ними дій, а саме, що ОСОБА_8 відповідав за підшукання осіб, що будуть здійснювати юридичний супровід з організації та оформлення документів, необхідних для протиправного заволодіння частками у статутному капіталі ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування», в тому числі й підроблених офіційних документів.

В той же час, ОСОБА_7 є одним з організаторів створеної злочинної організації та розробником плану злочинних дій протиправного заволодіння частками у статутному капіталі ТОВ «Хорольській завод дитячих продуктів харчування».

Також необхідно врахувати, що ОСОБА_8 викрив себе в повному обсязі та підтвердив участь інших спільників, які вже були затримані, а також надав повні та викривальні показання щодо участі іншого обвинуваченого ОСОБА_13 , якому до допиту ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру, не має майна та інших доходів.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Всупереч вимогам ч. 4 ст. 184 КПК України, суд не врахував майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема останній має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Молодший син страждає на тяжке захворювання та потребує постійної присутності матері, що фактично вказує на перебування на утриманні обвинуваченого ще й дружини. Згідно наданої інформації захисником, ОСОБА_8 доходів не має, а належний йому транспортний засіб передав на потреби ЗСУ.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає за можливе зменшити заставу ОСОБА_8 до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не буде непомірною для обвинуваченого, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти настанню існуючих ризиків.

Поряд із цим, зменшення застави ОСОБА_7 , на переконання колегія суддів, не зможе запобігти існуючим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

На підставі викладеного, рішення районного суду щодо ОСОБА_8 слід змінити а щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Зменшити ОСОБА_8 заставу до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 грн.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4