УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 755/3207/23

Провадження № 51 - 3192 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня

2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року,

встановив:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року,

ОСОБА_4 засуджено за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 4, ст. 71 КК України до покарання

у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами

для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами

при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України захисник у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, незаконність та необґрунтованість судових рішень, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412, 413, 414, 419 КПК України та не зазначає в чому полягає явна несправедливість призначеного засудженій покарання.

Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судом апеляційної інстанції під час постановлення ним рішення, а відповідно до цього

й на порушення норм матеріального і процесуального права, які, на думку захисника, були порушені місцевим та апеляційним судами.

Крім того, ставлячи вимогу про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, захисник не наводить конкретних доводів

на її обґрунтування з урахуванням положень статей 284, 440, 438 ч. 1 КПК України.

Також у поданій скарзі захисник не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України,

на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

В порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано

її копії та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає

3 примірників копії касаційної скарги разом з копіями судових рішень,

що оскаржуються).

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 без руху.

Встановити захиснику ОСОБА_5 п`ятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3