Справа № 639/413/23
Провадження № 1-кп/639/119/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022 за №0000690, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, який раніше не судимий, не одружений, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 7 від 15.03.2022 військовослужбовця військової за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_11 призначено на посаду стрільця другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу четвертої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . З 15.03.2022 ОСОБА_11 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 110 від 20.06.2022 солдата ОСОБА_11 призначено на посаду номера обслуги першого протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують солдата ОСОБА_11 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_11 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року, строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб.

Однак, ОСОБА_11 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_11 під час проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 30.08.2022 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

Так, солдат ОСОБА_11 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді номера обслуги першого протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30.08.2022 вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, а саме ППД, розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Прокурор у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання із застосуванням положень статей 69 та 62 КК України.

Допитанийу судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йомукримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 408 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчиненогокримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. У вчиненому щиро розкаюється. Просив суворо не карати та призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, а також зазначив про необхідність призначити йому покарання за ч. 4 ст. 408 КК України із застосуванням положень статей 69 та 62 КК України.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_11 суд з урахування положень ч. 3 ст. 337 КПК України кваліфікує за ч. 4 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 відповідно доп. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставини, які відповідно дост. 67 КК Україниобтяжують покаранняобвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора щодо необхідного та достатнього ОСОБА_11 покарання, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 408 КК України, та відсутності підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_11 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 у справі № 642/1569/22 (провадження № 1-кс/953/860/22) стосовно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 28.01.2023, визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн. 00 коп.

Згідно з розпискою від 07.12.2022 застава у розмірі 198 480,00 грн. була внесена ОСОБА_14 у відношенні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 по справі № 642/1569/22.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 р. № 15 (далі-Порядок) встановлений порядок повернення застави, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заяву особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчену судом копію ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копію платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

На підстав викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави останнім не був порушений, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю - ОСОБА_15 , після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_11 покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_11 залишити раніше обраний у виді застави.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_11 та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити його для відбування покарання, а заставу, визначену ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 у справі № 642/1569/22 (провадження № 1-кс/953/860/22) у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп., внесену 07.12.2022 за обвинуваченого ОСОБА_11 - заставодавцем ОСОБА_15 на розрахунковий рахунок територіального управління ДСА України в Харківській області - повернути заставодавцю ОСОБА_15 , відповідно до ст.182 КПК України.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням вимог ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1