ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1536/24 Справа № 211/2090/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Довгинцевського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 13 травня 2024 року включно.

Визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720 гривень, в разі сплати якої вважати обраним ОСОБА_6 запобіжний захід заставу. В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, не спілкуватися з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні.

Із вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що він, ОСОБА_6 , проживає за місцем прописки, йому 55 років і стан здоров`я незадовільний, ВІЛ інфекція, гепатит С, туберкульоз, лівостороння пахова грижа яка потребує оперативного втручання та в умовах тримання під вартою, йому не можуть надати необхідну медичну допомогу. Вказує, що за станом здоров`я не може триматись під вартою. Зазначає, що судове слідство триває більше року. Вказує, що свідки про справі вже опитані та він не в змозі на них вплинути. Просить застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, збут психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному зберіганні з метою збуту, вчинене повторно.

Згідно матеріалів, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою з 20.01.2023 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 цього Кодексу, переховуватись від органів прокуратури та суду, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність заявленого ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в період відбування покарання, не одружений, не працює, на утриманні нікого не має.

Також судом враховано наявність ризиків, а саме, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів, в якому він обвинувачується та за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, та враховує можливість незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора та враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який у суді першої інстанції заперечував проти задоволення клопотання.

Суд першої інстанції розглянув можливість застосування до ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та правильно прийшов до висновку, про неможливість, на даному етапі, зміни запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням наявних ризиків.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відсутністю підтвердження постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, відсутність підтвердження міцних соціальних зв`язків оскільки він не одружений, не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх/ дітей.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_6 яке унеможливлює його лікування в умовах тримання під вартою, що унеможливлює обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними. Стороною захисту до апеляційного суду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою та наявність загрози здоров`ю та життю обвинуваченого та те, що ОСОБА_6 позбавлений необхідної медичної допомоги та неможливістю лікування в умовах тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги про тривалість судового розгляду та тривале утримування під вартою ОСОБА_6 , в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити та необхідністю забезпечення явки інших учасників процесу, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості скасувати обраний запобіжного заходу, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді