Провадження №1-кп/751/2/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні міста Чернігова кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань /далі - ЄРДР/ 19.10.2023 р. за №0000181, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

захисники - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

До суду надійшов обвинувальний акт, згідно якого органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, а саме скоєному за наступних обставин.

Наказом Державної податкової служби України від 19.05.2021 р. № 967-о ОСОБА_3 з 20.05.2021 р. призначено на посаду начальника Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області та присвоєно 05 (п`ятий) ранг державного службовця.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Таким чином, ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до підпункту «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, ОСОБА_3 , будучи державним службовцем, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону особи, зазначені у п. 1, підпунктах "а", "в" і "г" п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено форму декларації.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.46 Закону (в редакції закону № 1700-VII від 26.10.2022 р.) у декларації зазначаються відомості про отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Абзацом 2 ч.1 ст.46 Закону визначено, що такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір.

Так, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на внесення завідомо недостовірних відомостей до щорічної Декларації за 2021 рік, будучи публічною особою, до діяльності якої прикута увага суспільства, а саме начальником Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, на яку покладені правоохоронні функції, володіючи достовірними знаннями про те, що в разі внесення достовірних відомостей щодо її доходів та способу їх одержання її дії будуть піддані критиці громадян та зашкодить її авторитету та репутації, не бажаючи їх публічного розголосу, вчинила кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за наступних обставин.

ОСОБА_3 , 24.11.2022 р. о 14 годині 12 хвилин, перебуваючи у м. Чернігові, більш точну адресу досудовим слідством не встановлено, здійснила вихід у мережу Інтернет з ІР-адреси НОМЕР_1 та розпочала заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства за URL-адресою https://nazk.gov.ua затверджену форму декларації, використовуючи особистий кваліфікований електронний підпис із номером сертифіката 58E2D9E7F900307B04000000DEDB30005B6C9D00, виданим в КНЕДП - ІДД ДПС.

Під час заповнення декларації ОСОБА_3 , як суб`єкт декларування, ознайомилась із методичними настановами щодо заповнення декларації. Таким чином, ОСОБА_3 була обізнана із правилами заповнення декларації перед початком внесення інформації до розділів щорічної декларації за 2021 рік.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2021 р. ОСОБА_7 , знаходячись на тимчасово окупованій території м. Саки Автономна Республіка Крим, діючи від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 05 березня 2021 року реєстр. № 1459-1460, підписала документ «Договор купли-продажи земельного участка», яким засвідчено продаж земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0159, загальною площею 800,00 м2, розташованої за адресою: тимчасово окупована територія АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Згідно п. 4 документу «Договор купли-продажи земельного участка» вартість вказаної земельної ділянки склала 100 000,00 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 17.03.2021 становить 38 040 гривні.

Разом з тим, відповідно до п.6 документу «Договор купли-продажи земельного участка», вартість земельної ділянки сплачена покупцем ОСОБА_8 до підписання вказаного документу шляхом оплати на розрахунковий рахунок, відкритий в «РНКБ Банк (ПАО)».

У порушення вимог п.7 ч. 1 ст. 46 Закону, ОСОБА_3 умисно вказала недостовірні відомості у розділі 11 щорічної Декларації за 2021 рік «Доходи, у тому числі подарунки», а саме не зазначила особистий дохід суб`єкта декларування у розмірі 100 000,00 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 17.03.2021 р. становить 38 040 гривень, отриманий від продажу вказаної земельної ділянки.

Крім того встановлено, що 08.04.2021 р. ОСОБА_7 , знаходячись на тимчасово окупованій території м. Саки Автономна Республіка Крим, діючи від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 05.03.2021 реєстр. № 1459-1460, від імені члена сім`ї ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підписала документ «Договор купли-продажи квартиры», яким засвідчено продаж квартири загальною площею 71,20 м2, розташованої за адресою: тимчасово окупована територія АДРЕСА_3 , що належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_3 та членам сім`ї ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Згідно п.2.1 документа «Договор купли-продажи квартиры», вартість квартири за договором склала 3 800 000,00 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 08.04.2021 р. становить 1 361 920 гривні.

Разом з тим, відповідно до п.2.2 документу «Договор купли-продажи квартиры», вартість квартири сплачена покупцем ОСОБА_11 до підписання вказаного документу, відповідно до їх долі в спільній приватній власності, шляхом оплати на розрахунковий рахунок відкритий, в «РНКБ Банк (ПАО)».

У порушення вимог п.7 ч.1 ст.46 Закону, ОСОБА_3 умисно вказала недостовірні відомості у розділі 11 щорічної Декларації за 2021 рік «Доходи, у тому числі подарунки», а саме не зазначила особистий дохід суб`єкта декларування у розмірі 1 266 666,6 російських рублів та члена своєї сім`ї чоловіка ОСОБА_9 у розмірі 1 266 666,6 російських рублів, загальний розмір доходу 2 533 333,3 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 08.04.2021 становить 907 946,65 гривень, отриманий від продажу вказаної квартири, розташованої за адресою: тимчасово окупована територія АДРЕСА_3 .

Крім того, 07.07.2021 р. ОСОБА_7 , знаходячись на тимчасово окупованій території м. Саки Автономна Республіка Крим, діючи від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності від 05 березня 2021 року реєстр. № 1455-1456, підписала документ «Договор купли-продажи земельного участка», яким засвідчено продаж земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0425, загальною площею 30,00 м2, розташованої за адресою: тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим, м. Саки, провулок Колгоспний, яка належить останньому на праві приватної власності.

Згідно п.4 документу «Договор купли-продажи земельного участка» вартість вказаної земельної ділянки склала 300 000,00 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 07.07.2021 р. становить 111 300 гривень.

Разом з тим, відповідно до п.6 документу «Договор купли-продажи земельного участка», вартість земельної ділянки сплачена покупцем ОСОБА_11 до підписання вказаного документу шляхом оплати на розрахунковий рахунок відкритий в «РНКБ Банк (ПАО)».

В порушення вимог п.7 ч.1 ст.46 Закону, ОСОБА_3 умисно вказала недостовірні відомості у розділі 11 щорічної Декларації за 2021 рік «Доходи, у тому числі подарунки», а саме не зазначила дохід члена своєї сім`ї чоловіка ОСОБА_9 у розмірі 300 000,00 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 07.07.2021 р. становить 111 300 гривень, отриманий від продажу вказаної земельної ділянки.

Незважаючи на порушення вимог ч.6 ст.11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до яких на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону та інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 одержали дохід від зазначених нікчемних правочинів на загальну суму 1 057 286, 65 гривень.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_3 умисно вказала недостовірні відомості у розділі 11 щорічної Декларації за 2021 рік «Доходи, у тому числі подарунки», а саме не зазначила дохід члена своєї сім`ї чоловіка ОСОБА_9 за 2021 рік, в тому числі отримане останнім грошове забезпечення від Служби безпеки України () на загальну суму 803 264,79 гривень, та виплату пенсії на загальну суму 102 470,97 гривень.

Таким чином, в порушення вимог п.7 ч.1 ст.46 Закону, ОСОБА_3 умисно вказала недостовірні відомості у розділі 11 щорічної Декларації за 2021 рік «Доходи, у тому числі подарунки», а саме не зазначила особистий дохід суб`єкта декларування та члена сім`ї суб`єкта декларування на загальну суму 1 963 022,41 гривень.

Проте, розуміючи, що вказана інформація може зашкодити її авторитету та репутації як державного службовця та керівника правоохоронного органу, не бажаючи публічного розголосу, ОСОБА_3 24.11.2022 р. о 15 годині 14 хвилин та о 15 годині 49 хвилин у розділі 11 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік «Доходи, у тому числі подарунки», в порушення п.7 ч.1 ст.46 Закону, умисно внесла завідомо недостовірні відомості щодо відсутності з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. у суб`єкта декларування та членів його сім`ї доходів на загальну суму 1 963 022,41 гривень від нікчемних правочинів та грошового забезпечення чоловіка.

Після цього того ж дня, о 15 годині 50 хвилин здійснила перевірку повноти та достовірності зазначеної інформації та о 15 годині 51 хвилин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (ідентифікатор документа - 197846ed-2aca-4a6b-b030-d5d3584c0d30), підписавши із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису із номером сертифіката 58E2D9E7F900307B04000000DEDB30005B6C9D00, виданого в КНЕДП - ІДД ДПС.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 році становив 2 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог п.2 ч.1 ст.46 Закону, достовірно знаючи про її обов`язок вказати усі передбачені згаданим Законом відомості в декларації, повну та достовірну інформацію в усіх її розділах, внесла завідомо недостовірні відомості, не зазначивши відомості про одержаний дохід нею та її чоловіком від нікчемних правочинів, грошове забезпечення і пенсію отриману ОСОБА_9 на загальну суму 1 963 022,41 гривень.

Відомості, що подані ОСОБА_3 у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, відрізняються від достовірних на 1 963 022,41 гривень, що становить розмір від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 366-2 КК України, як умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», які відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2.1 Прокурор підтримав обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Вказав на достатність та допустимість доказів, які у своїй сукупності доводять обставини, викладені в обвинувальному акті.

Просив визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366-2 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функції держави строком на три роки.

Не заперечував щодо повернення власникам правовстановлюючих документів, а саме: оригіналу свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту на квартиру, оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, оригінал свідоцтва про право власності. Щодо інших речових доказів зазначив про доцільність зберігання в матеріалах кримінального провадження.

2.2 В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнала та надала показання, що вона та члени її сім`ї, а саме чоловік - ОСОБА_9 та син ОСОБА_10 , дійсно надавали доручення громадянці ОСОБА_12 , що проживає в АРК Крим, зокрема, і право на продаж належного їм нерухомого майна, що знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим.

Обвинувачена пояснила, що знайома з ОСОБА_12 , однак всі перемовини щодо організації видачі на її ім`я довіреностей, а також узгодження їх змісту здійснював виключно її чоловік ОСОБА_9 . З обсягом правомочностей наданих довіреній особі, що зазначені в довіреності, під час її нотаріального засвідчення, вона детально не ознайомлювалась.

Разом з тим, обвинувачена підтвердила, що видача нею та членами її родини довіреності громадянці ОСОБА_12 були обумовлені бажанням зберегти належне їм нерухоме майно на території АР Крим, а саме: квартири, та двох земельних ділянок. Передачу підписаних та нотаріально засвідчених довіреностей громадянці ОСОБА_12 , яка перебувала в АР Крим, організовував її чоловік.

Факт укладення за участі повіреної ОСОБА_12 в 2021 р. договорів купівлі-продажу квартири та земельних ділянок, що перебували у їх власності, за законодавством РФ вона не визнає, а тому продовжувала їх декларувати як власність. Питаннями щодо визначення вартості майна під час перемовин з ріелторами, які перебували на тимчасово окупованій території, займався виключно її чоловік.

За попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , покупці, після оформлення договорів купівлі-продажу за законодавством РФ, які на її думку є нікчемними, повинні були приїхати в Україну і оформити відповідні договори за українським законодавством.

Враховуючи, що ОСОБА_12 не передавала її родині грошових коштів, отриманих від продажу належного їм нерухомого майна, а також не оформлення договорів купівлі-продажу за українським законодавством, вважає, що вказане майно залишається у власності членів її родини, а тому твердження сторони обвинувачення про внесення недостовірних відомостей до декларації в частині не відображення прибутків є безпідставним.

Щодо обвинувачення в частині не зазначення в майновій декларації за 2021 р. доходів свого чоловіка ОСОБА_9 , яку нею було подано в жовтні 2022 р., пояснила наступне.

Оскільки її чоловік був колишнім співробітником СБУ, а 24.02.2022 р. відбулось повномасштабне вторгнення РФ на територію України, останній з міркувань безпеки заборонив їй вказувати інформацію щодо нього у декларації за 2021 р. в розділі про доходи.

Обвинувачена визнала, що помилково не зазначила у відповідній графі декларації помітку щодо ненадання членом її родини інформації про доходи. Після повідомлення 12.09.2023 р. їй про підозру, вона звернулась до НАЗК і, отримавши відповідний дозвіл, подала 20.10.2023 р. виправлену декларацію за 2021 р. На даний час всі подані нею декларації пройшли перевірку та жодних порушень не виявлено.

Зазначила, що на даний час до суду подані цивільні позови, предметом оскарження яких є оспорювання договорів купівлі-продажу та відшкодування збитків у виді не отриманих коштів, що пояснила бажанням отримати судові рішенні, які будуть підтверджувати нікчемність оспорюваних правочинів.

Узагальнена позиція обвинуваченої ОСОБА_3 зводиться до оспорювання факту продажу об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, через відсутність реєстрації права власності на майно за законодавством України та фактичне неотримання грошових коштів за таке майно, а також недоведеності стороною обвинувачення отримання нею прибутку від нікчемних договорів купівлі-продажу нерухомого майна та прямого умислу на внесення завідомо недостовірних відомостей до декларації, оскільки в конкретному випадку з її сторони мала місце неуважність в частині даних щодо члена сім`ї.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

3.1 Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 надав показання про те, що з 1998 р. по 2013 р. він працював на різних посадах в СБУ АР Крим, зокрема, на запитання прокурора повідомив, що працював на посаді оперуповноваженого різних структурних підрозділів СБ України в АР Крим. За період проходження служби він та члени його родини: дружина - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_10 на території АР Крим набули право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру та дві земельні ділянки.

Після 2014 р., у зв`язку з окупацією РФ території АР Крим, він та члени його родини залишили півострів та переїхали на територію, яка підконтрольна Україні. Дізнавшись зі ЗМІ, що на окупованій території ініціюється прийняття закону яким буде заборонено іноземцям мати у власності нерухоме майно, свідок вирішив звернутись до раніше знайомої ОСОБА_12 , яка продовжувала проживати в АР Крим, з проханням посприяти у збереженні належного їм майна.

Попередньо узгодивши зміст довіреностей, які б не порушували законодавство України та не обмежували б правомочностей їх представника ОСОБА_12 в АР Крим, він разом з членами своєї родини нотаріально засвідчив відповідні довіреності. Разом з тим, свідок зазначив, що детально зі змістом наданих ним та членами родини довіреностей він особисто не ознайомлювався. Після нотаріального оформлення довіреностей, свідок організував їх передачу громадянці ОСОБА_12 , яка продовжувала перебувати на тимчасово окупованій території.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що був обізнаний щодо відшукання повіреною ними ОСОБА_12 в період весна-літо 2021 р. потенційних покупців на нерухоме майно та оформлення за її участі договорів купівлі-продажу майна на окупованій території. При цьому, потенційні покупці погодились приїхати в Україну для нотаріального оформлення угод купівлі-продажу. Приблизно наприкінці 2021 - початку 2022 р. свідку з тимчасово окупованої території були передані документи, і він не оглядаючи їх, почав зберігати за місцем свого фактичного проживання.

Свідок заперечував поінформованість зі змістом самих договорів купівлі-продажу, укладених на території АР Крим, вважаючи, що йому повернули попередньо видані ними довіреності та техпаспорти на об`єкти нерухомого майна, та стверджував, що оформлення договорів повинно було відбутися виключно на території, що підконтрольна Україні. Про те, що він зберігав вдома саме документи з написом «договори купівлі-продажу» дізнався лише після проведеного слідчим обшуку, оскільки в протилежному випадку міг би зберігати їх в іншому місці.

Окрім того, свідок підтвердив, що видана ним довіреність уповноважувала ОСОБА_12 на відкриття банківських рахунків, однак заперечував фактичне отримання будь-яких коштів від продажу належного його родині майна, яке розташоване на території АР Крим, а також відкриття розрахункових рахунків на тимчасово окупованих територіях України. У зв`язку з чим, він і в 2022 р. продовжував вести листування з ріелторами АР Криму з приводу продажу нерухомого майна, оскільки має наміри здійснити його відчуження.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні також повідомив, що 16.07.2021 р. він звільнився з СБУ в запас, однак, після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, він продовжував не офіційно співпрацювати з силами безпеки та оборони України. З огляду на характер виконуваної ним роботи на території АР Крим, та виходячи з міркувань безпеки, він категорично заборонив своїй дружині ОСОБА_3 вказувати у відповідному розділі декларації відомості про його доходи.

Вказав про звернення до суду з цивільними позовами, які перебувають на розгляді та предметом їх оскарження є оспорювання договорів купівлі-продажу, а також відшкодування збитків у виді не отриманих коштів. Такі дії свідок пояснив подальшими намірами зареєструвати вказане майно у відповідних реєстрах України.

3.2 Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

3.3.Стороною обвинувачення в обґрунтування доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України надані наступні досліджені в судовому засіданні документи та докази:

3.3.1 Витяг з ЄРДР № 0000047 від 07.03.2023 р., яким підтверджується внесення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, відомостей про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.3685 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України /т.1 а.с.41/.

3.3.2 Витяг з ЄРДР № 0000107 від 18.07.2023 р., яким підтверджується внесення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, відомостей про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.3662 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України /т.1 а.с.72/.

3.3.3 Постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.07.2023 р. об`єднано матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000047 та № 0000107 /т.1 а.с.76-77/.

3.3.4 Постанова прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 19.10.2023 р. з матеріалів кримінального провадження № 0000047 в окреме кримінальне провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.3662 КК України /т.1 а.с.90/.

3.3.5 Витяг з ЄРДР № 0000181 від 19.10.2023 р., яким підтверджується внесення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, відомостей про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.3662 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України /т.1 а.с.99/.

3.3.6 Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.08.2023 р. та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.07.2023 р., що підтверджують проведення відповідно до ст.ст.103-105,159-166 КПК України слідчих дій та їх результати.

Зокрема, під час тимчасового доступу до речей і документів, які перебували у володінні ГУ ДПС у Чернігівській області, було вилучено копію особової картки державного службовця ОСОБА_3 , а також копію наказу ДПС від 19.05.2021 р. №967-о «Про призначення ОСОБА_3 » з 20.05.2021р. на посаду начальника Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області /т.1 а.с.110-134/.

3.3.7 Лист керівника Департаменту НАЗК від 15.03.2023 р. у відповідь на вимогу слідчого, в порядку ст.93 КПК України, надано на диску DVD-R декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_3 , які містяться в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування /т.1 а.с.137-138/.

3.3.8 Протокол огляду диску DVD-R від 02.10.2023 р., що підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляду інформації, наявному на оптичному диску, який є додатком до листа НАЗК від 15.03.2023 р.

Проведеним оглядом встановлено, що на оптичному диску наявні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_3 за період з 2015 по 2021 роки /т.1 а.с.139-254/.

Так, в розділі 11 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_3 не вказала доходи її чоловіка ОСОБА_9 /т.1 а.с.153/, проте порівнюючи інформацію в попередніх деклараціях за 2017-2020 роки доходи ОСОБА_9 , як члена сім`ї, який на той час працював на відповідній посаді Служби безпеки України, були відображені, а тому враховуючи закриття доступу до декларацій, зокрема, на час її фактичної подачі, показання обвинуваченої та свідка є досить суперечливими в цій частині.

3.3.9 Лист керівника Департаменту НАЗК від 30.06.2023 р. у відповідь на вимогу слідчого, в порядку ст.93 КПК України, надано декларацію ОСОБА_3 , яка подана до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також послідовність її дій в ІТС Реєстр в період часу з 01.01.2021 по 29.06.2023 р. /т.2 а.с.6-19/.

3.3.10 Протокол огляду від 02.10.2023 р., який підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляд додатку до листа НАЗК від 30.06.2023 р., а саме послідовність дій ОСОБА_3 під час подання щорічної декларації за 2021 р. /т.2 а.с.20-21/.

3.3.11 Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 02.08.2023 р. та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.07.2023 р., які підтверджують проведення, відповідно до ст.ст.103-105,159-166 КПК України, слідчих дій та їх результати /т.2 а.с.28-29/.

Так, під час тимчасового доступу до речей і документів, які перебували у володінні ПрАТ «ВФ Україна», було вилучено інформацію в електронному вигляді на носії СD-R.

3.3.12 Протокол огляду диску СD-R від 02.10.2023 р., що підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляду інформації, наявної на оптичному диску, який є додатком до протоколу тимчасового доступу до речей та документів /т.2 а.с.31-34/.

Проведеним оглядом встановлено, що на оптичному диску наявні відомості щодо з`єднань абонента з абонентського номеру НОМЕР_2 , зокрема, місце перебування абонента в період з 14 год. 08 хв. по 17 год. 03 хв. 24.11.2022 р. Вказаний номер ОСОБА_3 вказувала як контактний декларанта.

3.3.13 Протокол обшуку від 22.06.2023 р. за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до якого було виявлено та вилучено документи, зокрема, технічний паспорт на кв. АДРЕСА_5 , витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14928788 від 16.06.2007р. /т.2 а.с.42-49, 103-105/.

Правомірність підстав для проведення обшуку підтверджується ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2022 р. /т.2 а.с.40-41/.

3.3.14 Постанова слідчого від 22.06.2023 р., якою вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 документи визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Києві /т.2 а.с.50-56/.

3.3.15 Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.06.2023 р., якою на вилучені 22.06.2023 р. під час обшуку речі та документи за місцем проживання ОСОБА_3 накладено арешт /т.2 а.с.65-67/.

3.3.16 Протокол огляду від 04.09.2023 р., що підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляд речей та документів, що були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

Згідно нотаріально засвідчених довіреностей від 05.03.2021 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уповноважили ОСОБА_12 , що проживає в АДРЕСА_6 , оформити, зареєструвати і отримати документи на їх ім`я, а в подальшому продати належні їм земельні ділянки, належні частки квартири, відповідно, які знаходяться на території Російської Федерації.

Окрім того, вказаними довіреностями ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уповноважили ОСОБА_12 , зокрема, відкривати в будь-якому банку РФ на їх ім`я рахунки для зарахування на них коштів, що належать їм за продані об`єкти нерухомості, з правом підписання в банках будь-яких документів, необхідних для відкриття рахунку /т.2 а.с.69-100/.

3.3.17 Свідоцтво про право власності від 04.02.2008 р., що підтверджує належність ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_3 /т.2 а.с.101/.

3.3.18 Договір купівлі-продажу квартири від 08.04.2021 р., відповідно до якого ОСОБА_12 , діючи від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продала ОСОБА_13 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . За домовленістю між сторонами вартість квартири визначили у розмірі 3 800 000 руб.

В п.2.2 вказаного договору зазначено, що вище вказана сума сплачена покупцем продавцям до підписання договору у відповідності до їх часток. Підписання вказаного договору підтверджує проведений розрахунок між сторонами в повному обсязі на банківський рахунок, відкритий в РНКБ Банк (ПАО) /т.2 а.с.106-111/.

3.3.19 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , який підтверджує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 800 м2, яка розташована в АДРЕСА_2 , АРК Крим /т.2 а.с.112/.

3.3.20 Договір купівлі-продажу земельного участку від 17.03.2021 р., відповідно до якого ОСОБА_12 , діючи від імені ОСОБА_3 , продала ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером 90:11:210101:173 загальною площею 800 м2. За домовленістю між сторонами вартість земельної ділянки визначили у розмірі 100 000 руб.

Пунктом 6 вказаного договору зазначено, що розрахунок сторонами проведений повністю до підписання цього договору на банківський розрахунковий рахунок, відкритий в РНКБ Банк (ПАО) /т.2 а.с.113/.

3.3.21 Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 10584110), яке підтверджує право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,003 га з кадастровим номером :01:011:0425, яка розташована в АДРЕСА_7 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер 10584276) /т.2 а.с.114,115/.

3.3.22 Договір купівлі-продажу земельного участку від 07.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_12 , діючи від імені ОСОБА_9 , продала ОСОБА_13 земельну ділянку з кадастровим номером 90:21:000000:125 загальною площею 0,003 га. За домовленістю між сторонами вартість земельної ділянки визначили у розмірі 300 000 руб.

Пунктом 6 вказаного договору зазначено, що сума в 300 000 руб. до підписання цього договору закладуюється покупцем на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_5, відкритий в РНКБ Банк (ПАО) /т.2 а.с.116/.

3.3.23 Заява на відкриття «счета Эскроу» в РНКБ, заповнена фізичною особою, від 15.06.2021 р., яка підтверджує подання ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_9 заяви на відкриття відповідного рахунку.

При цьому відкриття «счета Эскроу» на ім`я ОСОБА_13 зроблено на користь бенефіціара, яким вказано ОСОБА_9 та зазначено його паспортні дані, а також вказано про здійснення розрахунково-касових операцій у відповідності до законодавства РФ. Депонована сума становить 300 000 руб. Строк умовного депонування визначено з дати заключення договору, тобто з 15.06.2021 до 01.09.2021 р. /т.2 а.с.117/.

3.3.24 Ухвала слідчого судді Київського апеляційного суду від 10.04.2023 року, якою надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій /т.1 а.с.151-152/.

Протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - інформації з електронних інформаційних систем від 30.06.2023 р., підтверджує фіксацію перебігу негласної слідчої дії у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем за номер стільникового зв`язку НОМЕР_2 , що використовувався ОСОБА_3 .

У ході проведення негласної слідчої дії встановлено, що ОСОБА_3 у мобільному додатку «Telegram» має зареєстрований обліковий запис -« ОСОБА_14 ». Серед її контактів виявлено, зокрема, і контакт з ім`ям « ОСОБА_15 ».

Вміст відправленого 30.05.2023 р. ОСОБА_3 файлу за допомогою мобільного додатку «Telegram» абоненту « ОСОБА_16 » не встановлено /т.2 а.с.131-229/.

3.3.25 Протокол обшуку від 22.06.2023 р., відповідно якого за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено два мобільні телефони: «Apple Iphone 13» та «Apple Iphone11», що належать ОСОБА_9 .

Правомірність підстав для проведення обшуку підтверджується ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2022 р. /т.2 а.с.235-236/.

3.3.26 Вказані предмети, з огляду на їх відповідність критеріям встановленим ст.98 КПК України, постановою слідчого від 22.06.2023 р. визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Києві /т.2 а.с.243-254/.

3.3.27 Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2023 р., якою на вилучені 22.06.2023 р. під час обшуку у ОСОБА_9 мобільні телефони накладено арешт /т.2 а.с.250-251/.

3.3.28 Протокол огляду від 12.10.2023 р., яким підтверджує проведення слідчим відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України огляду мобільних телефонів «Apple Iphone 13» з карткою номеру НОМЕР_4 та «Apple Iphone11» з карткою номеру НОМЕР_5 .

За результатами проведення огляду за допомогою спеціального програмного забезпечення було виготовлено копії вмісту пам`яті вище вказаних мобільних телефонів та створено файл-звіти з розподіленням по каталогах. Виявлену в ході проведення огляду інформацію записано на micro SD 256 Gb /т.3 а.с.2-4/.

3.3.29 Протокол огляду від 17.10.2023 р., що підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляд інформації записаної на micro SD 256 Gb, який є додатком до протоколу огляду мобільних телефонів, проведеного 12.10.2023 р.

Проведеним оглядом встановлено, зокрема, листування між абонентом-користувачем мобільного телефону ( НОМЕР_4 , ОСОБА_17 ) із номерами мобільного телефону НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (контакт з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4»), НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 .

Узагальнений текст повідомлень зводиться до того, що ОСОБА_9 протягом тривалого часу з`ясовує цінову політику на квартиру, а також домовляється про її продаж, зокрема, повідомляє про посвідчення довіреності з метою продажу об`єктів нерухомості.

3.3.30 Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.08.2023 р. та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 01.08.2023 р., що підтверджують проведення, відповідно до ст.ст.103-105,159-166 КПК України, слідчих дій та їх результати.

Так, під час тимчасового доступу до речей і документів, які перебували у розпорядженні ГУ Пенсійного фонду України, було вилучено відомості та документи щодо призначення пенсії ОСОБА_9 , а також відомості щодо усіх здійснених йому пенсійних виплат.

За матеріалами пенсійної справи встановлено, що з 16.07.2021 р. ОСОБА_9 призначено пенсію за віком, і за період з 07.2021 р. по 12.2021 р. останній отримав пенсійних виплат на загальну суму 102 470 грн 97 коп. /т.3 а.с.157/.

3.3.31 Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.08.2023 р. та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.07.2023 р., які підтверджують проведення, відповідно до ст.ст.103-105,159-166 КПК України, слідчих дій та їх результати.

Так, під час тимчасового доступу до речей і документів, які перебували у володінні СБУ, було вилучено, зокрема, довідку про грошове забезпечення ОСОБА_9 з серпня по січень 2021 р., яке становить 803 264 грн 79 к., щорічну декларацію після звільнення ОСОБА_9 за 2021 р., особову картку ОСОБА_9 /т.3 а.с.155-164/.

3.3.32 Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.08.2023 р. та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.07.2023 р., які підтверджують проведення відповідно до ст.ст.103-105,159-166 КПК України слідчих дій та їх результати.

Так, під час тимчасового доступу до речей і документів, які перебували у розпорядженні приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_18 , було вилучено, зокрема: а) довіреність за реєстраційним №1449-1450 від 05.03.2021 р. згідно якої ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_12 оформити, зареєструвати і отримати документи на його ім`я, а в подальшому продати належну йому частку квартири, що знаходиться на території Російської Федерації; б) довіреність за реєстраційним № 1455-1456 від 05.03.2021 р. згідно якої ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_12 оформити, зареєструвати і отримати документи на його ім`я, а в подальшому продати належну йому земельну ділянку, квартиру (або її частку), що знаходиться на території Російської Федерації; в) довіреність за реєстраційним №1459-1460 від 05.03.2021 р. згідно якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_12 оформити, зареєструвати і отримати документи на її ім`я, а в подальшому продати належну їй земельну ділянку, квартиру (або її частку), що знаходиться на території Російської Федерації /т.3 а.с.171-201, т.2 а.с.99-100, 93-94, 91-92/.

3.3.33 Протокол огляду від 08.06.2023 р., який підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляду інформації на Інтернет сторінці (сайті) «Госуслуги», яка розміщена за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Проведеним оглядом встановлено, що записи про перехід права щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_5 ; земельну ділянку яка розташована в АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_7 , внесені в Єдиний державний реєстр нерухомості /ЄДРН/ про державну реєстрацію.

Інформація про власників нерухомого майна у виписках з ЄДРН відсутня, оскільки відомості знеособлені, однак за місцем розташування об`єктів та реквізитами договорів купівлі-продажу можна ідентифікувати відповідні об`єкти як такі, що попередньо були у власності родини ОСОБА_19 /т.3 а.с.202-216/.

3.3.34 Протокол огляду від 17.10.2023 р., який підтверджує проведення слідчим, відповідно до ст.ст.104-106,223,237 КПК України, огляду інтернет-ресурсу Weyback Machine, який розташований за адресою: «htpps://web.archive.org».

Проведеним оглядом встановлено, що відображення веб сторінки за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо продажу 3 кімнатної квартири в м. Саки площею 73.6 м2 було неодноразово збережено за період з 25.09.2020 р. по 27.10.2021 р. /т.3 а.с. 217-231/.

3.3.35 Письмові докази, що містять характеризуючі дані обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме: раніше не судимої, не перебування її на обліках в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, відсутність негативної інформації в органу місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченої /т.3 а.с.234-238/.

3.3.36 Процесуальні документи в підтвердження повноважень групи слідчих, прокурорів та захисників.

3.4 Докази та документи надані стороною захисту та досліджені в судовому засіданні:

3.4.1 Згідно письмової відповіді Держаної митної служби України на запит слідчого за період з 01.01.2020 р. по 27.07.2023 р., зокрема, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 інформації стосовно переміщення через митний кордон валютних цінностей не виявлено /т.3 а.с.243/.

3.4.2 Згідно письмової відповіді Державної прикордонної служби України на запит слідчого з 01.01.2020 р. по 27.07.2023 р., зокрема, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 інформації щодо перетину державного кордону з тимчасово окупованими територіями не виявлено /т.3 а.с.246-247/.

3.4.3 Заява ОСОБА_3 від 18.10.2023 р. до НАЗК підтверджує факт її звернення з клопотанням про надання можливості подання виправленої щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р. /т.3 а.с.248-249/.

3.4.5 Факт подання 20.10.2023 р. ОСОБА_3 виправленої щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р., з зазначенням в розділі 11 доходи її чоловіка ОСОБА_9 у виді заробітної плати у розмірі 803 265 грн та пенсії у розмірі 102 471 грн, підтверджується роздруківкою з сайту ЄДРД /т.3 а.с.250-258/.

3.4.6 З фототаблиці до огляду інформації, що міститься на мобільному пристрої «Apple iPhone 11», який належить ОСОБА_9 , вилученого в ході обшуку за місцем проживання обвинуваченої, вбачається, що ОСОБА_9 у період часу з 25.02.2022 р. по 16.08.2022 р. у месенджері «Viber» здійснював переписку з контактом «ОСОБА_21» моб. ном. НОМЕР_14 з приводу вартості квартири /т.3 а.с.268-271/.

3.4.7 Згідно письмової відповіді НБУ на запит ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в період з 2021 р. по дату надання відповіді (26.12.2023 р.) інформація про відкриття на ім`я вказаних осіб розрахункових рахунків в банківських установах за кордоном, в т.ч. і на тимчасово окупованих територіях, а також про здійснення переказів грошових коштів відсутня /т.4 а.с.6-8,10-12/.

3.4.8 Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу інформація в публічному доступі щодо доходу ОСОБА_9 в період з І кварталу 2015 р. по 3 квартал 2023 р. відсутня /т.4 а.с.3-4/.

3.4.9 Позовні заяви від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , а також ухвали про відкриття проваджень підтверджують ініціювання вище вказаними особами судових проваджень, предметом спору яких є оспорювання договорів купівлі-продажу за участі повіреної ОСОБА_12 та відшкодування збитків у виді не отриманих коштів /т.4 а.с.13-42/.

Оцінка суду:

4.1 Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення надано докази, які були досліджені в судовому засіданні /див. пункти 3.3.1-3.3.36/.

4.2 В свою чергу, сторона захисту в обґрунтування невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, надала заперечувальні показання обвинуваченої та письмові докази /див. пункти 3.4.1-3.4.9/.

Також захисниками звернуто увагу на недоведеність стороною обвинувачення факту отримання ОСОБА_3 прибутку від правочинів, а також прямого умислу на внесення нею завідомо недостовірних відомостей до декларації.

4.3 Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, відповідно до положень ст. 84 КПК України, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне визнати невинуватою та виправдати ОСОБА_3 за недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст. 373 КПК України).

4.4 Згідно п.2 ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення покладається виключно на прокурора.

З огляду на пред`явлене обвинувачення за ч.1 ст.366-2 КК України, прокурор повинен довести належними та допустимими доказами факт умисного внесення ОСОБА_3 у щорічну декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на 1 963 022,41 гривень.

4.5 Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

В свою чергу, склад кримінального правопорушення включає чотири елементи (суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт, об`єктивну сторону), кожен з яких має певний набір обов`язкових і факультативних ознак для кваліфікації певного діяння як кримінального правопорушення. Такі ознаки повинні бути визначені у диспозиції відповідної норми КК України, за якою кваліфікується діяння обвинуваченого.

Частина 1 ст.366-2 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, склад проступку щодо декларування недостовірної інформації, буде наявний лише у разі: 1) якщо в декларації указано недостовірні відомості щодо вартості, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; 2) відомості, що задекларовані, мають бути завідомо недостовірними.

З урахуванням загальної характеристики складу кримінального проступку, що відображена у диспозиції ч.1 ст.366-2 КК України, винуватість особи у його вчиненні може бути визнана судом, якщо сторона обвинувачення доведе сукупність таких елементів:

-наявність суб`єкта кримінального правопорушення - особа, яка притягнута до кримінальної відповідальності, є суб`єктом декларування;

-наявність об`єкта правової охорони - відповідних суспільних відносин;

-наявність об`єктивної сторони правопорушення - внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

-наявність суб`єктивної сторони - прямий умисел суб`єкта декларування на внесення завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

При чому сукупність цих відомостей має бути доведена за стандартом поза розумним сумнівом.

4.5.1 Суб`єкт проступку, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, - спеціальний. Це фізична осудна особа, яка досягла 16 років до вчинення кримінального правопорушення та є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Приміткою до ст.366-2 КК України закріплено, що суб`єктами декларування у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону та п.п.«е» п.1 ч.1 ст.3 Закону до переліку осіб, які зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, входять посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 19.05.2021 р. № 967-о ОСОБА_3 з 20.05.2021 р. було призначено на посаду начальника Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, а згідно особової картки ОСОБА_3 є державним службовцем /див. пункт 3.3.6/.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_3 була неосудною на час вчинення правопорушення. Водночас наявні відомості, що до вчинення правопорушення остання досягла віку, з якого відповідно до КК України може наставати кримінальна відповідальність.

Відтак ОСОБА_3 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, оскільки є фізичною осудною особою, яка досягла 16 років та у неї в силу займаної посади наявний обов`язок подання декларації.

4.5.2 Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-2 КК України, є встановлений Законом України «Про запобігання корупції» порядок декларування, який покликаний забезпечити доброчесність осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і зрештою - правильну діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування.

Суспільна небезпечність проступку, передбаченого ст. 366-2 КК України, полягає в тому, що суб`єкт умисно порушує передбачений спеціальними законами порядок декларування. Основною ціллю декларування доходів є ефективне запобігання корупції через прозорість майнового стану осіб, уповноважених на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування.

Отже, порядок декларування є безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 366-2 КК України, визначений Законом України «Про запобігання корупції».

4.5.3 Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, полягає у внесенні суб`єктом декларування: а) завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», б) якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

Зокрема, для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, обов`язковою умовою є внесення до декларації завідомо недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.46 Закону (в редакції закону № 1700-VII від 26.10.2022 р.) у декларації зазначаються відомості про отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Абзацом 2 ч.1 ст.46 Закону визначено, що такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір.

Факт внесення відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування шляхом використання особистого кваліфікованого електронного підпису не заперечується самою громадянкою ОСОБА_3 , а також підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними документами: листом НАЗК від 15.03.2023 № 47-07/5401-23 із додатком - оптичний диск DVD-R (c.н. ZE3264-DVR-J47C1), протоколом огляду вказаного оптичного диску від 02.10.2023 із додатками (встановлено Декларації подані ОСОБА_3 ), листом НАЗК від 30.06.2023 № 47-09/14161-23, протоколом огляду документів від 02.10.2023р., згідно якого встановлено послідовність дій ОСОБА_3 під час заповнення Декларації, протоколом тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні ПрАТ «ВФ Україна» від 02.08.2023, оптичний носій CD-R із написом «GD-23-09710/KI 20/07/2023р.», протоколом огляду вказаного оптичного диску від 02.10.2023, яким встановлено місцезнаходження мобільного терміналу ОСОБА_3 , а відтак є достеменно встановленим /див. пункти 3.3.7-3.3.12/.

В той же час, для вирішення питання щодо наявності в діях декларанта іншої складової об`єктивної сторони, яка полягає у внесенні до декларації завідомо недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, доцільно розділити це питання на два блоки, а саме:

? недекларування доходів від продажу об`єктів нерухомості на території АР Крим;

? не зазначення доходу члена своєї у вигляді отриманого грошового забезпечення та пенсії за 2021 рік.

4.5.3.1 Недекларування доходів від продажу об`єктів нерухомості на території АР Крим;

В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що 17.03.2021 р., 08.04.2021 р. та 07.07.2021 р. ОСОБА_12 , перебуваючи на тимчасово окупованій території в АР Крим, діючи від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на підставі наданих останніми довіреностей підписала документи «договори купівлі-продажу» земельної ділянки площею 800 м2, квартири площею 71,20 м2 та земельної ділянки площею 30 м2 відповідно.

Згідно умов документів «договорів купівлі-продажу», що були укладені за участі ОСОБА_12 , як продавця, яка діяла від імені ОСОБА_3 (в момент підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 800 м2), ОСОБА_9 (в момент підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 30 м2) та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 відповідно (в момент підписання договору купівлі-продажу квартири площею 71,20 м2), обумовлена вартість двох земельних ділянок та квартири до їх підписання була сплачена покупцем на розрахунковий рахунок в «РНКБ Банк (ПАО)».

Обізнаність ОСОБА_3 з укладеними представником ОСОБА_12 документами - «договорами купівлі-продажу» об`єктів нерухомості як матеріальними носіями не оспорюється та підтверджується показаннями самої обвинуваченої, яка підтвердила видачу особисто нею та членами її сім`ї доручення громадянці ОСОБА_12 , що проживає в АРК Крим, зокрема, і право на продаж належного їм нерухомого майна, що знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим, а також подальший продаж цих об`єктів. Вказані дії, на переконання суду, стверджують про дійсність намірів обвинуваченої на укладення відповідних правочинів, а не на удаваний їх характер.

При цьому, суд звертає увагу, що ключовим є запереченням факту продажу об`єктів нерухомості через призму не оформлення цих об`єктів за законодавством України, що наразі є предметом оскарження нікчемності вчинених правочинів в порядку цивільного судочинства, та як наслідок указує, з позиції сторони захисту, про відсутність належного підтвердження факту продажу вказаних об`єктів нерухомості та одержання доходу за законодавством, що не створює, на думку захисту, обов`язку для декларування.

В той же час, факт обізнаності щодо фактичного укладення договорів купівлі-продажу» об`єктів нерухомості підтверджується протоколом обшуку за місцем проживання обвинуваченої, відповідно до якого вилучені ряд документів, що підтверджують перехід права власності /див. пункти 3.3.16-3.3.23/.

Враховуючи, що обвинувачена оспорює в порядку цивільного судочинства недійсність (нікчемність) правочинів, вказане навпаки свідчить, що вона фактично не заперечує самого факту укладення договорів, а лише намагається їх оспорити з підстав не укладення за законодавством України, при цьому така недійсність договорів прямо встановлена ч.6 ст.11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до яких на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону та інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Ці висновки суду щодо факту обізнаності про укладення договорів посилюються і показаннями самої обвинуваченої, яка вказала, що не визнає їх через оформлення за законодавством РФ. При цьому вказувала на домовленість про оформлення таких договорів на території України. Такі показання є взаємовиключними з огляду на досліджені цивільні позови, які були надані безпосередньо стороною захисту. Зокрема, з їх змісту вбачається, що особа в укладених договорах вбачає порушення чинного законодавства України та домовленість сторін, яка суперечить інтересам довірителя. При цьому, суд звертає увагу на дату подачі таких цивільних позовів, які фактично були подані після повідомлення ОСОБА_3 про підозру, що свідчить про наявність захисної версії /див. пункт 3.3.9/.

Відтак, суд приходить до беззаперечного висновку про обізнаність ОСОБА_3 не лише з фактом укладення договорів, а й з їх змістом, що співвідносяться з довіреностями, якими ОСОБА_3 та члени її сім`ї уповноважили ОСОБА_12 на вчинення відповідних дій саме на території РФ.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.244 ЦПК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Довіреність відтворює повноваження повіреного, визначене умовами договору доручення. Договір доручення і довіреність є документами, які оформляються для належного виконання повіреним вказівок довірителя. Отже, договір доручення є юридичним фактом, на підставі якого виникає добровільне представництво.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Відповідно до ст.ст.239,240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Правочин, вчинений представником створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Враховуючи зміст наданих ОСОБА_12 доручень, які оформлені відповідно до українського законодавства та посвідчені нотаріально на території України, а саме, чітке визначення в них юридичних дій конкретно на території РФ, які належить вчинити їй як повіреній, в співставленні з показаннями обвинуваченої та аналізу листування її чоловіка ОСОБА_9 з приводу умов відчуження об`єктів нерухомості, зокрема, корегування вартості відчужуваного майна та узгоджені дії зі ОСОБА_12 , яка підписуючи та оформлюючи документи «договори купівлі-продажу» об`єктів нерухомого майна фактично діяла в інтересах довірителів, та їх виявлення в ході проведення обшуку вже за місцем проживання обвинуваченої по АДРЕСА_1 з випискою з банку за номером рахунку бенефіціара ОСОБА_9 (№ НОМЕР_15 ) від 15.06.2021 р., яка відповідає рахунку ІНФОРМАЦІЯ_5, а тому суд вважає, що мала місце постійна комунікація між довірителем та повіреними, і як наслідок ОСОБА_3 була не лише обізнана, а й мала реальну усвідомлювану мету - одержання нею та членами її родини доходу від зазначених нікчемних правочинів «договорів купівлі-продажу» на загальну суму 1 057 286, 65 гривень, яка і була досягнута.

Показання ОСОБА_3 про усвідомлення нікчемності укладених від її імені ОСОБА_12 на тимчасово окупованій території документів «договорів купівлі-продажу» не узгоджуються з її ж діями в частині надання нею та членами її сім`ї довіреностей, якими фактично було легалізовано повірену як їх представника перед третіми особами виключно на території РФ. Окрім того, відповідність намірів ОСОБА_3 змісту виданої довіреності остання підтвердила особистим підписом. Таких намірів не заперечувала обвинувачена і в судовому засіданні.

Подальше використання ОСОБА_12 вказаних довіреностей при оформленні документів «договорів купівлі-продажу» з урахуванням уповноваження на відкриття в будь-якому банку РФ рахунки на ім`я довірителів для зарахування на них коштів, що належать останнім за продані об`єкти нерухомості, є прямим свідченням того, що видача довіреностей була спрямована саме з метою реального відчуження майна, що і було зроблено, а відтак, мало наслідком отримання прибутку.

Показання надані свідком ОСОБА_9 підтверджують видачу довіреностей на ім`я ОСОБА_12 саме з наявністю реальної мети - продаж нерухомого майна на території РФ з метою отримання доходів від його продажу, про що свідчить уповноваження особи на відкриття банківських рахунків.

Встановлені обставини співвідносяться і з листуванням в телефоні між свідком ОСОБА_9 та особою, яка займалася підшукуванням покупців та реалізацією об`єктів нерухомості, а час видачі відповідних довіреностей на реалізацію майна відповідає по часу реальній домовленості між сторонами щодо фактичного вчинення правочинів, ще й тому, що листування в телефоні на тему продажу майна розпочато за наданими стороною обвинувачення доказами починаючи з 2019 року. При цьому і дія самих довіреностей містить обмеження у часі, що співвідносить з висновками суду про реальний намір використання ОСОБА_12 вказаних довіреностей при оформленні документів «договорів купівлі-продажу» /див. пункт 3.3.32/.

Враховуючи дані обставини, суд зауважує, що невизнання обвинуваченою та заперечення її чоловіком - свідком ОСОБА_9 факту вчинення правочинів саме за законодавством РФ, які мали в подальшому бути оформлені відповідно до законодавства України, суперечить самій суті наданих ОСОБА_12 правомочностей на відкриття банківських рахунків на території РФ, які і покликані убезпечити сторону договору від ризику втрати коштів при реалізації нерухомого майна.

Так, зі змісту нотаріально посвідчених довічностей, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.07.2023 р., та перебували у розпорядженні приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_18 , встановлено, що вказаними довіреностями ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уповноважили, зокрема, відкривати в будь-якому банку РФ на їх ім`я рахунки для зарахування на них коштів, що належать їм за продані об`єкти нерухомості, з правом підписання в банках будь-яких документів, необхідних для відкриття рахунку.

Ця обставина прямо суперечить показанням обвинуваченої, яка, як зазначає, мала дійсним наміром оформити об`єкти нерухомості за законодавством України, а відтак, алогічним є уповноваження повірену на відкриття рахунків та території РФ, оскільки до оформлення договорів за законодавством України продавці мали безперешкодну можливість отримати ці кошти вже на території України або на рахунок банківських установ України, але до фактичного підписання договорів, чим убезпечили б себе від ризику неотримання коштів до відчуження об`єктів нерухомості.

Ці висновки суду обумовлені і тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2021 р., відповідно до якого ОСОБА_12 , діючи від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продала ОСОБА_13 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . За домовленістю між сторонами вартість квартири визначили у розмірі 3 800 000 руб. При цьому в п.2.2 вказаного договору зазначено, що вище вказана сума сплачена покупцем продавцям до підписання договору у відповідності до їх часток. Підписання вказаного договору підтверджує проведений розрахунок між сторонами в повному обсязі на банківський рахунок, відкритий в РНКБ Банк.

Відтак, вказуючи про нікчемність правочинів, які як наслідок є недійсними і їх недійсність прямо встановлена законом, показання ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 є алогічними, оскільки в такому випадку не втрачаючи право власності на нерухомі об`єкти відсутні були підстави обумовлювати сплату покупцем суми коштів за продаж тих чи інших об`єктів нерухомості саме до підписання договорів. В такому випадку підставно було зазначити про зарахування коштів продавцю до моменту оформлення цих об`єктів за законодавством України.

При цьому, суд акцентує увагу і на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_5, відкритий за заявою, заповненою фізичною особою від 15.06.2021 р., тобто до підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2021 р., що відповідає самому договору, згідно пункту 6 якого, сума в 300 000 руб. до підписання договору закладаються покупцем на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_5. А також строку дії цього рахунку до 21.09.2021 р., що фактично гарантує депоновану суму коштів на вказаний строк, а отже, строковість цього рахунку унеможливлює подальше гарантування депонованої суми, що є істотною умовою договору в частині внесення коштів до його підписання /т.2 а.с.117/.

Вказані документи підтверджують не лише факт відкриття рахунку, а реальне виконання умов договору, зокрема, внесення грошових коштів у сумі 300 000 руб., яка співвідноситься з предметом договору та є істотною умовою його підписання, а отже, свідчить про дійсність виконання умов договору щодо продажу вказаного майна.

А тому, вказуючи про неотримання грошових коштів від реалізації об`єктів нерухомості, в даному випадку можна говорити про удаваний правочин, а не про нікчемний, оскільки тоді в кожному із договорів покупці сплачуючи грошові кошти фактично не набули права власності, якщо за показаннями обвинуваченої та свідка, ці особи продовжують бути законними власниками квартири та земельних ділянок, а тому і не повинні були сплачувати кошти, що унеможливило б фактичне підписання договорів між уповноваженою ОСОБА_12 та покупцями на території РФ.

Більше того, суд підкреслює, що при детальному досліджені кожного з договорів не встановлено жодних умов, які б обумовлювали необхідність подальшого підписання договорів купівлі-продажу на території України, що вказує про суперечливість позиції обвинуваченої та її захисників, яка не підтверджується жодними доказами.

При цьому в двох випадках сторонами були різні фізичні особи, і кожен із них своїм підписом затвердив, що договір набуває чинності з моменту підписання сторонами. Жодного іншого часу чи умови щодо переходу права власності на покупця договори не містять.

Заява ж про відкриття банківського рахунку на ім`я ОСОБА_9 , суперечить позиції сторони захисту, яка посилаючись на відповідь НБУ вказала про відсутність рахунків на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_3 в банківських установах за кордоном, оскільки така відповідь банку містить зовсім інший зміст та вказує про те, Національний банк України не є володільцем інформації щодо рахунків, відкритих громадянами України за кордоном,а також не володіє інформацією про здійснення переказів коштів, у тому числі з окупованих територій України, на рахунки відкриті в Україні, що вказує на заведення суду в оману з даного питання (в тому числі і в наданих суду письмових судових дебатах).

Позиція сторони захисту з посиланням на листування у месенджері «Viber» щодо переписки ОСОБА_9 з контактом «ОСОБА_21» моб. ном. НОМЕР_14 з приводу вартості квартири, що міститься на мобільному пристрої «Apple iPhone 11», який належить ОСОБА_9 не є тим доказом, що спростовує факт продажу квартири, а навпаки посилює висновки суду, що з урахуванням подальшого внесення даних про наявні у родини ОСОБА_19 об`єктів нерухомості на території АР Крим, обвинувачена мала дійсний умисел приховати фактичний продаж об`єктів нерухомості, отримавши відповідні грошові кошти, знаючи про нікчемність таких правочинів на території України, чого і сама не заперечує.

Надана захистом на спростування обвинувачення відповідь з Державної митної служби не виявлення інформації про переміщення через митний кордон валютних цінностей, зокрема, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , а також письмової відповіді Державної прикордонної служби України щодо не виявлення інформації про перетин державного кордону з тимчасово окупованими територіями ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 не спростовує факту укладення договорів, оскільки в даному випадку має значення лише звернення коштів від продажу об`єктів нерухомості на власну користь, а не їх готівкова конвертація та переміщення через державний кордон.

Отже, суд вважає доведеним факт укладення нікчемних правочинів щодо реалізації об`єктів нерухомості на території АР Крим та, як наслідок, отримання обвинуваченою та членами її родини грошових коштів, як дохід від таких правочинів, а тому констатує доведеність стороною обвинувачення елементів об`єктивної сторони інкримінованого злочину, яка полягає у внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей на загальну суму 1 057 286, 65 гривень.

4.5.3.2 Не зазначення доходу члена своєї родини у вигляді отриманого грошового забезпечення та пенсії за 2021 рік.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 24.11.2022 р. ОСОБА_3 при поданні щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р. у розділі 11 не вказала доходи її чоловіка ОСОБА_9 , які останній реально отримав у 2021 р. на загальну суму 905 735, 76 грн.

Такі свої дії обвинувачена в судовому засіданні пояснила тим, що помилково не зазначила у відповідній графі декларації помітку щодо ненадання членом її родини інформації про доходи. Вказала, що будучи колишнім співробітником СБУ, її чоловік, після повномасштабного вторгнення РФ, заборонив вказувати щодо нього інформацію з міркувань безпеки. При цьому зазначила, що вже 20.10.2023 р. подала виправлену декларацію, що відповідало змінам у законодавстві.

Показання в цій частині відповідають показанням свідка ОСОБА_9 - чоловіка обвинуваченої, а також дослідженим судом доказам.

Так, Законом України від 20.09.2023 р. № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» суб`єктам декларування, які подали декларації під час дії воєнного стану, надано право звернутись до Національного агентства з питань запобігання корупції щодо подання виправленої декларації за відповідний звітний період. Вказаний Закон набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

В свою чергу Національне агентство з питань запобігання корупції забезпечує такому суб`єкту декларування можливість подати виправлену декларацію за відповідний звітний період протягом 30 календарних днів з дня, наступного за днем одержання відповідного звернення суб`єкта декларування.

Враховуючи факт подання ОСОБА_3 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р. в умовах воєнного стану, а саме 24.11.2022 р., обвинувачена обґрунтовано скористалась приписами Закону України № 3384-ІХ, який набув чинності 12.10.2023р., та добровільно, дотримуючись визначеного порядку, 18.10.2023 р. звернулась з клопотанням до НАЗК про надання їй можливості подати виправлену щорічну декларацію за 2021 рік.

Так, вже 20.10.2023 р. ОСОБА_3 подала виправлену щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р., з зазначенням в розділі 11 доходи її чоловіка ОСОБА_9 у виді заробітної плати у розмірі 803 265 грн та пенсії у розмірі 102 471 грн, а всього на загальну суму 905 735, 76 грн., що підтверджується роздруківкою з сайту ЄДРД /т.3 а.с.250-258/.

При цьому суд звертає увагу, що хоча виправлену декларацію за 2021 р. ОСОБА_3 подала після повідомлення 12.09.2023 р. про підозру у скоєнні злочину, але до пред`явлення їй 29.11.2023 р. обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, що, зокрема, відповідає чинному на час її дій законодавству, а саме Закону України № 3384-ІХ від 20.09.2023 р.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366-2 КК України, вважається закінченим у момент надання таких відомостей встановленому законодавством одержувачу, перед судом постає питання: чи нівелює подання ОСОБА_9 виправленої декларації після пред`явлення підозри негативні правові наслідки, що пов`язані з попередньо зазначеними нею недостовірними відомостями в первісній декларації? При цьому враховує відсутність декриміналізації караного діяння, передбаченого ст. 366-2 КК України у зв`язку з прийняттям вказаного вище закону.

Так, згідно ст.58 Конституції України, а також положень ст.5 КК України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законодавець, прийнявши 20.09.2023 р. Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», фактично надав можливість всім декларантам без виключень, які в умовах воєнного стану вже подали декларації за 2021-2022 роки, подати виправлені декларації за ці періоди, запропонувавши відповідний алгоритм дій.

Окрім того, згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про запобігання корупції» у разі якщо норми цього Закону чи інших актів законодавства у сфері запобігання корупції допускають неоднозначне (множинне) тлумачення норм щодо прав та обов`язків осіб, на яких поширюється дія цього Закону, застосовується найбільш сприятливе для таких осіб тлумачення норми.

В конкретному випадку, ОСОБА_3 , скориставшись внесеними Законом України № 3384-ІХ до Закону України «Про запобігання корупції», які фактично пом`якшують відповідальність декларантів шляхом надання їм можливості подання виправленої декларації, звернулась 18 жовтня 2023 р. до НАЗК з відповідним клопотанням, 20 жовтня 2023 р. подала виправлену декларацію за 2021 рік в якій вже зазначила відомості про одержаний дохід її чоловіком ОСОБА_9 за відповідний період.

Тобто, саме внесення законодавчих змін Законом України № 3384-ІХ в частині виправлення декларацій, поданих в умовах воєнного стану, які об`єктивно не залежали від ОСОБА_3 , дозволило останній проаналізувати їх зміст та виправити недостовірні відомості в частині одержаного її чоловіком доходу за 2021 р.

Суд звертає увагу, що Закон України № 3384-ІХ жодних обмежень чи виключень за суб`єктним складом не містить, оскільки визначальним для можливості подання декларантом виправленої декларації є її подання у період з 24.02.2022 р. по 11.10.2023 р. (декларація подана ОСОБА_3 - 24.11.2022р.).

Факт випадкового збігу в часі набуття ОСОБА_9 статусу підозрюваної в кримінальному провадженні та законодавчих змін в частині декларування не може автоматично нівелювати більш сприятливі умови для обвинуваченої, в порівнянні з іншими декларантами щодо прав та обов`язків, визначних в Законі України «Про запобігання корупції», які в конкретному випадку обумовлюють і кримінально-правові наслідки.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність усіх елементів об`єктивної сторони інкримінованого злочину, яка полягає у внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей на загальну суму 905 735, 76 грн., оскільки до моменту пред`явлення обвинувачення ці дані були внесені декларантом ОСОБА_3 .

Враховуючи, що доказуванню підлягає внесення до декларації завідомо недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд констатує, що з урахуванням усіх досліджених доказів має місце внесення до декларації завідомо недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму менше ніж 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення судом рішення не є кримінально караним діянням.

Отже, суд констатує відсутність усіх кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 366-2 КК України.

4.5.4 У диспозиції ст. 366-2 КК України, у редакції, яка є предметом судового розгляду, законодавець вказав на форму вини - умисел. У даному випадку йдеться саме про прямий умисел, адже суб`єкт декларування чітко усвідомлює, що повинен внести достовірні відомості до декларації, однак свідомо цього не робить.

Тобто, з суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується лише прямим умислом. При цьому умисел є однією із форм вираження вини, як обов`язкової ознаки будь-якого складу злочину, яка підлягає доказуванню як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду, шляхом аналізу всіх зібраних у кримінальному провадженні доказів, адже кримінальна відповідальність особи можлива лише за умови доведення у встановленому законом порядку вини особи у вчиненому злочині, обов`язок по доказуванню якого, відповідно до ч.1 ст.92 КПК України покладається на сторону обвинувачення.

Умисне внесення суб`єктом декларування недостовірних відомостей до декларації означає, що особа, маючи змогу виконати покладений на неї обов`язок, умисно цього не робить. Склад цього злочину матиме місце у випадку, коли особа відкрито відмовляється виконати вимогу закону, тобто усвідомлює той факт, що не виконує обов`язки, покладені Законом України «Про запобігання корупції» шляхом свідомого приховування чи перекручування тієї чи іншої інформації.

З фактичних об`єктивних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 як посадова особа Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, на яку покладені правоохоронні функції, володіючи достовірними знаннями про те, що в разі внесення достовірних відомостей щодо її доходів та способу їх одержання її дії будуть піддані критиці громадян та зашкодить її авторитету та репутації, не бажаючи їх публічного розголосу, внесла завідомо недостовірні відомості до щорічної Декларації за 2021 рік.

Під час заповнення декларації ОСОБА_3 , як суб`єкт декларування, ознайомилась із методичними настановами щодо заповнення декларації, а отже, вказане свідчить, що ОСОБА_3 була обізнана із правилами заповнення декларації перед початком внесення інформації до розділів щорічної декларації за 2021 рік.

Наявність вищої освіти, достеменна освідомленість ОСОБА_3 про норми положень Закону України «Про запобігання корупції» в частині декларування, наявність можливості звернутись до публічних роз`яснень НАЗК та отримати персональні відомості після отримання інформації щодо укладення договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, а також даних щодо чоловіка, як колишнього співробітника СБУ, свідчать про наявність прямого умислу на внесення до декларації за 2021 рік недостовірних відомостей, про що і свідчать досліджені докази, які спростовують зміст поданої 24.11.2022 р. декларації.

Враховуючи викладене, суд констатує про умисне внесення ОСОБА_3 недостовірних відомостей до декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Мотиви та мета такого внесення знаходяться за межами предмета доказування, так як не є обов`язковою ознакою складу даного кримінального правопорушення. Наявність або відсутність мотиву та мети вчинення такого злочину можуть прийматись до уваги у сукупності з іншими обставинами, які мають значення у конкретних кримінальних провадженнях, проте, в даному випадку вони фактично не доведені прокурором та не встановлені у судовому розгляді.

Відтак, є безпідставним посилання в обвинувальному акті на встановлений мотив «внесення достовірних відомостей щодо її ( ОСОБА_3 ) доходів та способу їх одержання її дії будуть піддані критиці громадян та зашкодить її авторитету та репутації, не бажаючи їх публічного розголосу».

Зокрема, суд звертає увагу і на написання прізвища « ОСОБА_20 », яке в обвинувальному акті вказане як «ОСОБА_20», проте дослідженими доказами встановлено « ОСОБА_20 », що не впливає на прийняття рішення та обумовлене лише перекладом з російської на українську мову та не ставиться під сумнів учасниками судового розгляду.

5. Висновок суду за наслідками судового розгляду.

5.1 Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

5.2 За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку про те, що сторона обвинувачення не довела наявність у діянні ОСОБА_3 усіх обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України.

5.3 Згідно з п.3 ч.1 ст.373 КПК України у разі недоведення наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення ухвалюється виправдувальний вирок.

5.4 Таким чином, суд визнає обвинувачену ОСОБА_3 невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та ухвалює виправдувальний вирок.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішує суд при ухваленні вироку.

6.1 Згідно ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.06.2023 р. скасувати в частині накладення арешту на свідоцтво про право власності на житло від 04.02.2008 р. (квартира у АДРЕСА_3 ) та технічний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та свідоцтво про право власності /індексний номер 10584110/ від 09.10.2013 р. /т.2 а.с.65-67/.

Враховуючи положення ст.100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, суд вирішує долю речових доказів наступним чином:

- документи, надані суду сторонами кримінального провадження протягом судового розгляду, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичні та флеш носії - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оригінал свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2008 р., виданого Сакським горисполкомом, що посвідчує право спільної власності на ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 та технічний паспорт на квартиру /т.2 а.с.101-105/; оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №618613 /т.2 а.с.252/; оригінал свідоцтва про право власності /індексний номер 10584110/ від 09.10.2013 р., з урахуванням позиції сторін кримінального провадження - повернути власникам /т.2. а.с.11/.

Враховуючи, що арешт накладений ухвалами слідчих суддів на речі та документи, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, у тому числі і в матеріалах інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_3 , і які на разі перебувають на стадії досудового розслідування, скасування цих процесуальних рішень щодо заходів забезпечення кримінального провадження в іншій частині є передчасним та таким, що перешкодить його легітимній меті.

6.2 Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після набрання вироком законної сили - скасувати та відповідно до ч.11 ст.82 КПК України повернути заставодавцю /т.1 а.с.86-88/.

6.3 Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено. Процесуальні витрати по справі відсутні. Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368,373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати невинуватою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, та виправдати за недоведеністю в її діянні складу даного кримінального правопорушення.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді застави до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Після набрання вироку законної сили повернути ОСОБА_3 заставу у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.06.2023 р. в частині накладення арешту на свідоцтво про право власності на житло від 04.02.2008 р. (квартира у АДРЕСА_3 ) та технічний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та свідоцтво про право власності /індексний номер 10584110/ від 09.10.2013 р. - скасувати.

Речові докази: документи, надані сторонами - залишити в матеріалах кримінального провадження; оптичні та флеш носії - залишити в матеріалах кримінального провадження; оригінал свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2008 р., виданого Сакським горисполкомом, що посвідчує право спільної власності на ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 та технічний паспорт на квартиру; оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №618613; оригінал свідоцтва про право власності /індексний номер 10584110/ від 09.10.2013 р. - повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити обвинуваченій та прокурору копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1