Справа № 481/1080/24
Провадж.№ 1-кс/481/399/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000318 від 22.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

22.06.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернулась з клопотанням про арешт майна прокурор Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , яке надійшло до суду поштою 25.06.2024 року, в обґрунтування якого вказала, що 22.06.2024 до чергової частини ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 22.06.2024 в АДРЕСА_1 , при огляді посилки-передачі від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , яку передавав засудженому ОСОБА_5 , було виявлено в упаковці сухариків "Флінт" два згортки обмотані поліетиленом. В одному знаходилась речовина сіро-зеленого кольору зі специфічним запахом, зовні схожа на канабіс, в іншому - грошові купюри номіналом 1000 гривень в кількості 32 шт.

22.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав органу досудового розслідування мобільний телефон темно-синього кольору марки «Infinix» х 6525, оглядом якого встановлено, що телефон має характеристики 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на зворотному (задньому) боці якого маються позначення: S/N: НОМЕР_3 .

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, внесене 22.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000318 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Вилучене майно, а саме мобільний телефон з характеристиками 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на зворотному (задньому) боці якого маються позначення: S/N: НОМЕР_3 , за постановою слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 22.06.2024 року, визнано речовим доказом та вилучено до СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Враховуючи те, що вилучене майно, а саме: мобільний телефон з характеристиками 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на зворотному (задньому) боці якого маються позначення: S/N: НОМЕР_3 , може мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є предметом/знаряддям вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, з метою схоронності, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання в її відсутність у якій вона також підтримала клопотання, просила його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.2 ст.307 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000318 від 22.06.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

22.06.2024 до чергової частини ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 22.06.2024 в АДРЕСА_1 , при огляді посилки-передачі від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , яку передавав засудженому ОСОБА_5 , було виявлено в упаковці сухариків "Флінт" два згортки обмотані поліетиленом. В одному знаходилась речовина сіро-зеленого кольору з специфічним запахом, зовні схожа на канабіс, в іншому - грошові купюри номіналом 1000 гривень в кількості 32 шт.

22.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надав органу досудового розслідування мобільний телефон темно-синього кольору марки «Infinix» х 6525, оглядом якого встановлено, що телефон має характеристики 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на зворотному (задньому) боці якого маються позначення: S/N: НОМЕР_3 .

Вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом за постановою слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 22.06.2024 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мобільний телефон темно-синього кольору марки «Infinix» х НОМЕР_4 , оглядом якого встановлено, що телефон має характеристики 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на зворотному (задньому) боці якого маються позначення: S/N: НОМЕР_3 , має значення речового доказу, є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

До клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000318 від 24.06.2024 року з якого убачається, що 22.06.2024 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.2 ст.307 КК України; рапорт помічника чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 22.06.2024 року; рапорт старшого оперуповноваженого оперативного відділу майора внутрішньої служби ОСОБА_8 від 22.06.2024 року; спецповідомлення начальника установи ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 ; письмові пояснення ОСОБА_4 від 22.06.2024 року; заява ОСОБА_4 від 22.06.2024 року; протокол огляду предметів (документів) від 22.06.2024 року; характеристики мобільного телефону; постанову слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 22.06.2024 року.

22.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надав органу досудового розслідування мобільний телефон темно-синього кольору марки «Infinix» х 6525, оглядом якого встановлено, що телефон має характеристики 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на зворотному (задньому) боці якого маються позначення: S/N: НОМЕР_3 .

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке 22.06.2024 року добровільно надав ОСОБА_4 , з метою збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, проведення судових експертиз і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, яке 22.06.2024 добровільно надано органу досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000318 від 22.06.2024 року, а саме на мобільний телефон темно-синього кольору марки «Infinix» х 6525 з характеристиками 4/64 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1