КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Осикове Макарівського району Київської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 156 КК України, і призначено їй покарання:

- за ч. 3 ст. 149 КК України на підставі ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 156 КК України на підставі ст. 69 КК України - 4 роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання - 5 років позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 спільно проживала разом зі своїми дітьми - донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Не пізніше 2005 року (більш точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановлений час, місці та за невстановлених обставин, використовуючи інформаційну систему загального доступу Інтернет, з метою задоволення власних сексуальних потреб познайомилась з Особою 1.

В подальшому, у 2018 році (більш точний час не встановлено) Особа 1, будучи обізнаним, що ОСОБА_6 перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має постійного джерела доходу, самостійно утримує двох, на той час малолітніх дітей, запропонував їй постійну матеріальну допомогу за умови, що вона залучить своїх малолітніх дітей у якості акторів до виготовлення Особою 1 предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію для власного використання.

Маючи на меті покращити своє матеріальне становище, обравши предметом злочинного посягання честь та гідність своїх малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , чітко усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_6 погодилась на пропозицію Особи 1, досягнувши у такій спосіб домовленості щодо сексуальної експлуатації своїх малолітніх дітей за грошову винагороду.

Після чого з 2020 по 2022 року (більш точний період часу не встановлено) ОСОБА_6 , усвідомлюючи та розуміючи, що її діти, перебувають в уразливому стані, зумовленому малолітнім віком, залежного становища, як діти своєї матері, які не можуть за своєю волею приймати самостійні рішення та чинити опір насильницьким діям, почала створювати сприятливі умови для подальшого вчинення злочину, які полягали у систематичній передачі своїх малолітніх дітей Особі 1 для відвідування київських лазневих комплексів «Еко» (парк «Муромець») та « Чудо Баня » (Гідропарк). У зазначених комплексах Особа 1 разом з малолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та іншими повнолітніми чоловіками та жінками перебували оголеними, демонструючи малолітнім свої статеві органи, при цьому Особа 1 вів з ними цинічні розмови щодо статевих зносин групою осіб, переконуючи малолітніх що це нормально і їм не слід соромитись. Такими систематичними діями ОСОБА_6 та Особа 1 сформували у ОСОБА_11 та ОСОБА_9 відчуття власної дорослості і повного права розпоряджатися своїм тілом, оскільки внаслідок уразливого стану вони правильно сприймали лише зовнішню, фактичну сторону обставин.

У подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел з Особою 1, спрямований на сексуальну експлуатацію малолітньої ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що вона перебуває в уразливому стані зумовленому віком, залежному становищі, як дитина своєї матері, не може за своєю волею приймати самостійні рішення та чинити опір насильницьким діям, з метою отримання Особою 1 сексуального задоволення, переслідуючи мету особистого збагачення, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи принципи духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 26, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року і набула чинності 02.09.1990 року, 12.05.2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) на вимогу Особи 1 схилила доньку ОСОБА_11 здійснити мастурбацію її статевих органів, супроводжуючи вказані дії відеозйомкою на мобільний телефон, після чого виготовлені 2 (два) відеофайла порнографічного характеру, які згідно висновку експерта № КСЕ-19/111-22/29089 від 11.08.2022 року відносяться до дитячої порнографії, 12.05.2020 року о 19.41 малолітня ОСОБА_11 , використовуючи мобільний додаток «Vіber», направила (розповсюдила) Особі 1 для задоволення його сексуальних потреб.

За вказані дії 12.05.2020 року о 19.52 Особа 1 перерахував на особисту картку № НОМЕР_1 неповнолітньої ОСОБА_11 100 грн.

26.06.2020 (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на сексуальну експлуатацію своєї неповнолітньої доньки, усвідомлюючи, що остання перебуває в уразливому стані, зумовленому юним віком, залежному становищі як дитина своєї матері, в силу чого не може приймати самостійні рішення та чинити опір насильницьким діям, з метою отримання Особою 1 сексуального задоволення, переслідуючи мету особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ігноруючи принципи духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 26, 40 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, яка набула чинності 02.09.1990 року, на вимогу Особи 1 схилила свою неповнолітню доньку ОСОБА_11 виготовити на своєму, ОСОБА_6, мобільному телефоні 2 (два) фотофайла, на яких оголені матір ОСОБА_6 та донька ОСОБА_11 задіяні в відверто сексуальних позах. У подальшому виготовлені фотофайли порнографічного характеру, які згідно висновку експерта № КСЕ-19/111-22/29089 від 11.08.2022 року відносяться до дитячої порнографії, 26.06.2020 року в період з 22.41 до 22.43 неповнолітня ОСОБА_11 , використовуючи мобільний додаток «Vіber» направила (розповсюдила) Особі 1 для задоволення його сексуальних потреб.

За вказані дії 26.06.2020 року о 17.08 та 27.06.2020 року о 12.14 Особа 1 перерахував на особисту картку № НОМЕР_1 неповнолітньої ОСОБА_11 по 100 грн.

25.03.2021 (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на сексуальну експлуатацію своїх дітей, усвідомлюючи, що вони перебувають в уразливому стані, зумовленому юним віком, залежному становищі як діти своєї матері, не можуть за своєю волею приймати самостійні рішення та чинити опір насильницьким діям, з метою отримання Особою 1 сексуального задоволення, переслідуючи мету особистого збагачення, заздалегідь домовилась про спільну зустріч з Особою 1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, ОСОБА_6 , маючи на меті покращити своє матеріальне становище шляхом сексуальної експлуатації своїх дітей, прибула з неповнолітньою ОСОБА_11 та малолітнім ОСОБА_9 до попередньо оговореного з Особою_1 місця: АДРЕСА_3 , та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи принципи духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 26, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990 року, в присутності неповнолітньої ОСОБА_11 разом з Особою_1, подавляючи честь, гідність та волю дитини, примусили малолітнього ОСОБА_9 оголитися та здійснити різноманітні маніпуляції зі статевими органами матері ОСОБА_6 , вказані дії Особа 1 фіксував на власний мобільний телефон «Sony H8416», IMEI: НОМЕР_2 . У подальшому виготовлений фотофайл порнографічного характеру, який згідно висновку експерта №КСЕ-19/111-22/29089 від 11.08.2022 року відносяться до дитячої порнографії, Особа 1 зберігав на своєму мобільному телефоні для задоволення своїх сексуальних потреб.

За вказані дії з 02.44 02.04.2021 року по 13.55 06.04.2021 року Особа 1 трьома транзакціями перерахував на особисту картку № НОМЕР_1 неповнолітньої ОСОБА_11 гроші на загальну суму 450 грн.

27.07.2021 року (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на сексуальну експлуатацію своїх дітей, усвідомлюючи, що вони перебувають в уразливому стані, зумовленому малолітнім віком, залежному становищі як діти своєї матері, не можуть за своєю волею приймати самостійні рішення та чинити опір насильницьким діям, з метою отримання Особою_1 сексуального задоволення, переслідуючи мету особистого збагачення, заздалегідь домовилась про спільну зустріч з Особою 1 неподалік приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке перебувало у користуванні ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_6 , маючи на меті покращити своє матеріальне становище шляхом сексуальної експлуатації своїх дітей, прибула з неповнолітньою ОСОБА_11 та малолітнім ОСОБА_9 до попередньо обумовленого з Особою 1 приміщення по АДРЕСА_3 , де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи принципи духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 26, 40 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, яка набула чинності 02.09.1990 року, в присутності неповнолітньої ОСОБА_11 разом з Особою 1 примусили малолітнього ОСОБА_9 здійснювати різноманітні маніпуляції зі статевими органами матері ОСОБА_6 та імітування статевих зносин матері та малолітнього сина. Вказані дії Особа 1 супроводжував фотозйомкою на невстановлений пристрій та в подальшому виготовлені фотофайли, які відповідно висновку експерта № КСЕ-19/111-22/29083 від 11.08.2022 року відноситься до дитячої порнографії, Особа 1 зберігав на своєму мобільному телефоні марки «Sony I4113» IMEI 1: НОМЕР_3 , ІMEI 2: НОМЕР_4 у заздалегідь встановленому файловому обміннику та синхронізаторі файлів (хмарний сервіс для зберігання файлів) «Dropbox».

05.01.2022 (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на сексуальну експлуатацію своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що донька вона перебуває в уразливому стані, зумовленому юним віком, залежному становищі як дитина своєї матері, не може за своєю волею приймати самостійні рішення та чинити опір насильницьким діям, з метою отримання Особою 1 сексуального задоволення, переслідуючи мету особистого збагачення, заздалегідь домовилась про спільну зустріч з Особою 1 за місцем його проживання - у квартирі АДРЕСА_4 , куди ОСОБА_6 , маючи на меті покращити своє матеріальне становище шляхом сексуальної експлуатації своєї неповнолітньої доньки, прибула разом з неповнолітньою ОСОБА_11 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи принципи духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 26, 40 Конвенції про права дитини, ухваленою Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, яка набула чинності 02.09.1990 року, надали разом з Особою_1 вказівки неповнолітній ОСОБА_11 здійснювати різноманітні маніпуляції зі статевими органами матері ОСОБА_6 та зі статевим органом Особи 1. Вказані дії Особа_1 супроводжував фотозйомкою на невстановлений органом досудового розслідування пристрій. У подальшому виготовлені фотофайли, які відповідно висновку експерта №КСЕ-19/111-22/29083 від 11.08.2022 року відноситься до дитячої порнографії, Особи_1 зберігав на своєму мобільному телефоні «Sony I4113» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 у заздалегідь встановленому файловому обміннику та синхронізаторі файлів (хмарний сервіс для зберігання файлів) «Dropbox».

Таким чином у період з 2020 року по 2022 рік на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить неповнолітній ОСОБА_11 , із карткових рахунків Особи 1 перераховано гроші на загальну суму 16901, 41 грн., якими ОСОБА_6 розпоряджалася на власний розсуд.

Крім того, з 2020 по 2022 роки (більш точного часу не встановлено) у ОСОБА_6 , яка мала на меті покращити своє матеріальне становище, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення власних малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою штучного розвинення у дітей статевого інстинкту, тобто порушення їх нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на їх статеву недоторканість.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи та розуміючи, що її малолітні діти перебувають в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства та залежного становища як дитина своєї матері, взагалі не мають соціального досвіду щодо стосунків між дорослими чоловіком та жінкою, не обізнані щодо фізіології сексуальних контактів, не розуміють їх природу, соціальне, моральне та юридичне значення, й відповідно соціально-правові наслідки, почала реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи у майбутньому мету власного збагачення, з наміром використання власних малолітніх дітей для сексуальної експлуатації та таким чином отримання грошової винагороди внаслідок такої діяльності.

Так, у 2020 році (більш точний час не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, реалізовувала свої злочинні наміри, направлені на вчинення розпусних дій щодо доньки та сина, усвідомлюючи малолітній вік останніх, ігноруючи принципи духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, яка набула чинності 02.09.1990 року, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005 року, яка набула чинності 01.07.2006 року, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012 року, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003 року, примушувала малолітніх здійснювала із своїми статевими органами різноманітні маніпуляції, формуючи у останніх усвідомлення прийнятності таких дій, навчаючи статевим збоченням та підмінюючи поняття взаємовідносин між дитиною та матір`ю, при цьому цілеспрямовано бажаючи досягнути саме збудження статевого інстинкту у збоченій формі.

Також ОСОБА_6 вчиняла фізичне розбещення малолітніх дітей шляхом неодноразової демонстрації останнім власного оголеного тіла та статевих органів у відверто сексуальних позах, торкаючись у їх присутності своїх статевих органів, імітуючи сексуальне збудження, здійснюючи акт онанізму та заохочуючи до відтворення та наслідування таких дій та поведінки. При цьому матір ОСОБА_6 умисно надавала дітям вказівки щодо прийняття відповідної відверто сексуальної пози, у тому числі й сама ставила та поміщувала своїх дітей у такі пози в оголеному стані з демонстрацією статевих органів дітей, а також особисто здійснювала з їх статевими органами різноманітні маніпуляції.

В такий спосіб ОСОБА_6 формувала у власних малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_9 неправильне розуміння змісту та ставлення до статевих відносин, створюючи спотворений соціальний досвід, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток та статеву недоторканість останніх.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання з урахуванням вимог ст.75 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд безпідставно не застосував положення ст. 75 КК України, оскільки не врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання та дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Звертає увагу, що ОСОБА_6 працевлаштувалася, що свідчить про намір стати на шлях виправлення, а також змінила відношення до виховання дітей. Наголошує, що обвинувачена вперше притягується до будь-якого виду відповідальності, вину визнала та щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину та вжила заходів для встановлення іншої особи, причетної до вчинення інкримінованих злочинів.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які вчинені проти статевої недоторканості малолітніх дітей, обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачена перебуває у сімейних відносинах, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства або застосування покарання нижче від найнижчої межі та обґрунтовано обрав їй покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Разом з тим, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, є інвалідом ІІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання, наявності обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями ч. 3 ст. 149, ч.2 ст.156 КК України, а при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень правильно обрав принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчинених нею правопорушень, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.

На стадії апеляційного розгляду сторона захисту подала документи, які підтверджують вагітність обвинуваченої.

Не зважаючи на це, підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання або звільнення останньої від відбування покарання, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2023 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3