Провадження № 1-в/947/156/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника органу пробації ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, із повною вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, одруженої, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , засудженої вироком Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала та посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні зазначила, що в матеріалах справи, яка знаходиться у Київського РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області відсутні дані про ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності заст. 389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. ОСОБА_6 вимущено у зв`язку із введенням воєнного стану на території України виїхала з малолітнім сином до Республіки Хорватія, проте постійно підтримувала зв`язок з інспектором пробації, повідомляла про своє місце перебування, поверталась лише раз короткостроково в України у зв`язку із смертю батька. Просить клопотання задовольнити.

Прокурор та представник органу не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вислухавши думки учасників провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах ї справи відсутні дані про ухилення засудженої від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2022 року за ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 , факт ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженої від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2022 року за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт - у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м.Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1