Справа № 521/3838/24
Номер провадження:1-кс/521/849/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2024 року м. Одеса
Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.03.2024 року до чч відділення поліції №3 ОРУП №1 надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо притягнення до відповідальності невстановленої особи чоловічої статі, який 05.03.2024 року приблизно о 14:34 годин під приводом купівлі-продажу чоловічих кросівок чорного кольору через інтернет застосунок на сайті «IZI», зловживаючи довірою шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в розмірі 350 гривень, які було перераховано на її мобільний номер телефону оператора "Lifecell" НОМЕР_1 .
В ході досудового розслідування було встановлено що в результаті вказаних шахрайських дій понесли матеріальні збитки громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відомості про що були внесені відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань.?
В ході проведення слідчо-оперативних дій було встановлено гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м.Одеси, громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштовану, дітей на утриманні не маючій, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яка має в користуванні абонентський номер мобільного зв`язку: НОМЕР_1 , мобільний телефон сірого кольору марки «Samsung», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 , який є предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення.
За даними фактами є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення вчинено однією і тією ж особою, а саме гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
14 березня 2024 року протоколом добровільної видачі, за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова, 53, гр. ОСОБА_12 у присутності понятих добровільно надано мобільний телефон сірого кольору марки «Samsung», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ««Lifecell»» НОМЕР_1 , які в подальшому вилучено слідчим та визнано речовим доказом.
Постановою слідчого від 14.03.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Слідчий ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за відсутності його та прокурора, клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_12 надала до суду заяву, відповідно до змісту якої, просила розгляд клопотання здійснити за її відсутності, щодо арешту на майно поклалась на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання слідчого про арешт майна із забороною володіння, розпорядження, користування, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон сірого кольору марки «Samsung», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ««Lifecell» НОМЕР_1 , який вилучено протоколом добровільної видачі від 14.03.2024 року у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1