Справа № 130/2056/22
Провадження №11-кп/801/571/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесене до ЄРДР за № 0000269 від 06.08.2022, за апеляційними скаргами прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, інваліда І групи довічно, вдівця, невійськовозобов`язаного, раніше судимого: - 16.06.2022 вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 04.11.2022 вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, зарахувавши у строк призначеного покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.11.2022.

Строк покарання ОСОБА_8 постановлено відраховувати з дня ухвалення вироку (05.03.2024).

Вирішено питання з речовими доказами.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 16.06.2022 за ч. 2 ст. 259 КК України, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 05.08.2022 приблизно о 16:00 год ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час раптового конфлікту із ОСОБА_10 , у нього виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи правою рукою складний ніж, наніс ОСОБА_10 один удар по тулубу справа та один неумисний удар по шиї справа, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 62 від 30.08.2022 у ОСОБА_10 мали місце одне проникаюче колото-різане поранення живота справа з ушкодженням печінки та одна колото-різана рана шиї справа. Проникаюче поранення живота у ОСОБА_10 є ушкодженням, що небезпечне для життя в момент заподіяння, тому воно належить до тяжких тілесних ушкоджень. Проникаюче поранення шиї у ОСОБА_10 є ушкодженням, що не є небезпечним для життя в момент заподіяння, тому воно належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок щодо ОСОБА_8 , перекваліфікувати дії останнього на ст. 128 КК України та призначити м`якше покарання. Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим, недостатньо мотивованим, таким, що не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах. Посилається на те, що ОСОБА_8 , який є інвалідом І групи (відсутні нижні кінцівки), заперечував умисний характер своїх дій щодо заподіяння ножового поранення потерпілому ОСОБА_10 та стверджував, що це сталось випадково. Під час суперечки між ними потерпілий спіткнувся і наткнувся тулубом на ніж, яким обвинувачений чистив картоплю. Захисник вважає, що досліджені в судовому засіданні докази не спростували позицію обвинуваченого. Судом не усунуто розбіжності між поясненнями потерпілого та обвинуваченого. Також захисник переконаний, що призначаючи покарання суд не врахував, що обвинувачений є інвалідом І групи, у нього відсутні обидві нижні кінцівки. З врахуванням свого фізичного стану і віку останній не може представляти велику суспільну небезпеку.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисту не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд першої інстанції дав правильну і належну оцінку.

Посилання захисту на те, що судом першої інстанції не з`ясовані всі обставини справи, що призвело до неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дане кримінальне провадження розглянуто об`єктивно, повно і всебічно, досліджені всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення, суд вжив всіх заходів до перевірки всіх доказів по справі.

Мотивуючи висновки про винність ОСОБА_8 , суд обґрунтовано послався на показання обвинуваченого, потерпілого та письмові докази.

Зокрема, суд виклав позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував факт суперечки з потерпілим та нанесення ним ножових ушкоджень потерпілому. При цьому вказував на ненавмисний характер своїх дій, перекладаючи провину на потерпілого.

Із показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що в ході суперечки ОСОБА_8 умисно наніс йому ножові порання в область живота та шиї. Після отримання поранень, ОСОБА_10 вийшов на вулицю та попрямував до лікарні, адже мав велику кровотечу. Оскільки обвинувачений йому шкоду не відшкодував, просив покарати обвинуваченого суворо.

Вина обвинуваченого також підтверджується протоколом обшуку від 06.08.2022, проведеного слідчим СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області за добровільної заяви ОСОБА_8 , у його житлі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_8 повідомив, що 05.08.2022, приблизно о 14:00 до нього прийшов знайомий на ім`я ОСОБА_11 , між ними виник конфлікт, в ході якого він наніс йому по тілу один удар ножем, після чого вигнав його з дому. ОСОБА_8 видав працівникам поліції цей ніж. До протоколу обшуку додається компакт диск, на якому зафіксовано процес обшуку та який був оглянутий в судовому засіданні, та фототаблиця із зображенням ножа.

Також згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.08.2022, за участю потерпілого ОСОБА_10 , останній, перебуваючи в будинку, що належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив та відтворив відомості, які надав під час допиту в якості потерпілого, зокрема характер та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Визначальним для відмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень від неумисного є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, про що повинна свідчить сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема кількість, характер тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного і потерпілого.

Обвинувачений та потерпілий підтвердили наявність між ними суперечки з побутового питання, під час якої ОСОБА_8 наніс ножом два удари по різним частина тіла потерпілого, при цьому не намагався допомогти останньому, вигнав його з дому, а ножа, яким наносив удари, помив.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 . Посилання в апеляції на необережне нанесення цих ушкоджень не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і висновках суду, згідно яких ОСОБА_10 були нанесені декілька ножових поранень, що свідчить про цілеспрямований характер дій на умисне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Судово-медичною експертизою встановлено наявність у ОСОБА_10 проникаючого колото-різаного поранення живота справа з ушкодженням печінки та однієї колото-різаної рани шиї справа.

Судова колегія вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 94 КПК України. Посилання сторони захисту, що ОСОБА_8 наніс потерпілому тілесні ушкодження потерпілому ненавмисно не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги. Обставини, на які посилається захисник, не відповідають дійсності, спростовані належними доказами.

Колегія суддів також вважає безпідставними твердження захисника про суворість призначеного обвинуваченому покарання, оскільки призначаючи покарання суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії тяжких, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, інвалідом І групи, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується з негативної сторони за місцем проживання, а також наявність обтяжуючої обставини рецидив злочинів та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі. Призначене покарання відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

При таких обставинах, підстав для зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , перекваліфікації його дій та пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2024 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4