ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 212/2405/23

Провадження № 1-в/210/126/24

30 квітня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження заяву ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 04 травня 2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.121, ч.1 ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, відбуває покарання в ДУ «КВК (№80)»,

початок строку відбування покарання 15.02.2022 р., кінець - 15.02.2025 р.,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України),

ВСТАНОВИВ:

До суду на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2024 року про визначення підсудності надійшла заява ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 04 травня 2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.121, ч.1 ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, відбуває покарання в ДУ «КВК (№80)», початок строку відбування покарання 15.02.2022 р., кінець - 15.02.2025 р., про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України).

Подання подане в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Позиції сторін.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подану заяву, просив задовольнити, зазначив, що став на шлях виправлення, не працює, щоб не провокуватись на рецидив злочину і не скоювати інших злочинів на території виправної колонії.

Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви засудженого, просив відмовити у повному обсязі, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Обставини, встановлені судом.

В Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80» відбуває покарання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 04.05.2023 року за ч.1 ст.121, ч.1 ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі (а.с.35-36).

Засуджений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.02.2023 року.

За період відбування покарання стягнень та заохочень не мав, що підтверджується довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 (а.с.33).

З 22.06.2023 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не порушував установлений порядок відбування покарання. За час відбування покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до членоушкодження.

Засуджений дотримується розпорядку дня установи, відокремлює себе від спілкування з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації з метою уникнення покарання, ввічливо ставиться до персоналу установи.

Під час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не виявив бажання підвищити свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень, засудженому було запропоновано отримати неформальну освіту, від чого засуджений відмовився. Не має бажання працювати на виробництві установи, до роботи ставиться негативно.

Не виявив бажання брати участь в ПДВВ та корекційних програмах, які проводяться в установі.

Періодично залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством.

Згідно висновку, засуджений вважає, що з ним вчинили не справедливо та звинувачує інших в скоєному ним кримінальному правопорушенні, виправдовується з ненавистю до суспільства або окремих людей.

За висновком комісії засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.82 КК України) (а.с.29-32).

Відповідно до довідки про доходи, у період з 01.01.2024 по 30.04.2024 ОСОБА_5 доходи не отримував (а.с.37).

Згідно витягу з протоколу №80 від 07.03.2024, ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, не став на шлях виправлення (а.с.28).

Мотиви та висновку суду

Згідно до положень частин 1, 3 статті 82 Кримінального кодексу України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні не відбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року визначено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Розглядаючи подання щодо застосування більш м`якого покарання до засудженого та оцінюючи ступінь його виправлення, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

В ході судового засідання відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, що є безумовною підставою для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, матеріалами та документами особової справи не підтверджено, про що свідчить наступне.

Судом встановлено, що засуджений протягом строку відбування покарання, а саме з 17.02.2023 та по теперішній час, стягнень та заохочень не мав.

Засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо. Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений до праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим у зв`язку із чим і не мав доходів.

Оскільки засуджений офіційно не працевлаштований на виробництві установи, трудових договорів з установою не укладав та із заробітної плати єдиний соціальний внесок не відраховувався, а тому відповідно до ст. 81 КК України не має відношення до праці.

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 станом на квітень 2024 року своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 82 КК України не встановлено.

За висновком комісії засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.82 КК України) (а.с.29-32).

Суд зазначає, що в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не виявив бажання підвищити свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень, засудженому було запропоновано отримати неформальну освіту, від чого засуджений відмовився. Не має бажання працювати на виробництві установи, до роботи ставиться негативно. Не виявив бажання брати участь в ПДВВ та корекційних програмах, які проводяться в установі.

Дані факти не можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення. Інших даних на підтвердження виправлення засудженого не наведено, та не надано при розгляді заяви засудженого.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.

Крім того, суд звертає увагу, що кримінальне законодавство вимагає від засудженого доводити своє виправлення в період усього часу відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи дані про поведінку засудженого ОСОБА_5 та ставлення його праці за весь період відбування покарання, який не працевлаштований на виробництві установи і доходів не отримує, не мав жодного заохочення, невідбута частина покарання становить більше ніж дев`ять місяців, враховуючи те, що засуджений за оцінкою ступеня виправлення станом на квітень 2024 року не став на шлях виправлення, суд вважає заміну не відбутої частини покарання більш м`яким передчасною.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 зазначив, що не бажає працювати на території установи, щоб не провокуватись на рецидив злочину.

На думку суду, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, з огляду на те, що засуджений не виявив бажання бути працевлаштованим, не стає на шлях виправлення, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому суд приходить до висновку, що надані матеріали не свідчать про те, що засуджений на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому заяву засудженого ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.ст.7, 117, 392, 370,393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст.82 КК України, ст.6 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 01 травня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1