ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3163/24 (1-кс/644/558/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/594/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 28.04.2024 року, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 погоджене з прокурором. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. 28.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного злочину. В клопотанні слідча зазначає, що існують ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання її під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на строк не більше 60 днів, а саме до 25 червня 2024 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Визначаючи наявність вказаних ризиків, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 не заміжня, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Також суд враховує тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_7 в разі визнання її винною у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України, що може викликати її втечу. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 заперечує наявність у неї умислу на спричинення тілесних ушкоджень, їй відомо місце перебування потерпілого та свідка ОСОБА_9 , а тому існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Враховуючи вагомість наявних в кримінальному провадженню доказів, якими обґрунтовуються вищенаведені обставини, дані щодо особи підозрюваної, яка не має міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел для існування, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.04.2024 року приблизно о 21.00 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , після спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході сварки з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи кухонний ніж у правій руці, завдала останньому один удар ножем в область живота.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особистого зобов`язання.

Зазначає про те, що підозрювана має постійне місце реєстрації та мешкання у Харківській області, мешкає разом зі своєю родиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Також підозрювана співпрацює зі слідством, обставини події не заперечує та виявила щире каяття.

Крім того підозрювана після вчинення кримінального правопорушення одразу викликала потерпілому швидку допомогу та особисто поїхала з ним до лікарні.

Вважає, що ризики не доведені.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про розгляд за їх участі не подавали.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії.

Надаючи оцінку можливості підозрюваній переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, особа підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а доведеність її вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваній, а саме того, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджується і апеляційний суд.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваної стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 28.04.2024 року, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: