Провадження №1-кс/127/6906/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження №0000291 від 02.09.2023,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження №0000291 від 02.09.2023.

Заявник вважає, що вказана постанова винесена незаконно, оскільки слідчим було порушено вимоги ч. 2 ст. 9 і ст. 94 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення. Також постанову про закриття кримінального провадження потерплім ОСОБА_3 не було отримано, у зв`язку з чим останній просив поновити строки оскарження.

Враховуючи зазначене, заявник просив скасувати вищевказану постанову дізнавача ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав.

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СД відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області перебували матеріали кримінального провадження №0000291 від 02.09.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СД ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з заявою від 23.05.2024 та 24.05.2024 звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з приводу шахрайських дій особами ТОВ « Сервісний центр».

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що у липні 2022 року між ОСОБА_3 та між ТОВ «сервісний центр №1» був укладений договір від 04.07.2022 № 1067786 про ремонті роботи, а саме ремонт комп`ютерної техніки.

У своєму допиті ОСОБА_3 повідомив, що майстер дійсно приходив на домашню адресу заявника та ремонтував комп`ютер, тобто свої обов`язки останній виконав, та взяв за ремонт суму меншу ніж ту яка вказана у договорі, оскільки ОСОБА_3 являється пенсіонером та у ТОВ «Сервісний центр №1» діють знижки для осіб похилого віку. У договорі вказано, що оплата становить 37226 грн., але ОСОБА_3 заплатив всього 17000 грн., згідно діючої знижки, для осіб похилого віку.

В ході досудового розслідування встановлено, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Сервісний центр № 1» з приводу обставин викладених у заяві виникли цивільно-правові відносини , що грунтуються на оформлених відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України правочинів у формі письмового договору. У ОСОБА_3 виникли претензії щодо великої вартості послуг у ТОВ «Сервісний центр № 1». Разом з тим, будь-яких доказів на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за час досудового розслідування не виявлено.

Враховуючи викладене, дізнавачем ОСОБА_5 винесено постанову від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження №0000291.

Згідно ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчать докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, дізнавач провів усі першочергові та необхідні слідчі дії, надав оцінку наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України, щодо витребування необхідних документів та інформації в межах предмету розслідування.

Слідчий суддя вважає, що під час розслідування кримінального провадження дізнавач вичерпав існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а відтак провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі та процесуальні дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим.

Відповідно дост.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова дізнавача є незаконною з підстав неповноти і необ`єктивності досудового розслідування, процесуальних порушень тощо, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять переконливого обґрунтування.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки дізнавача і неповнота досудового розслідування не встановлена.

Саме процесуальне рішення дізнавача про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 уже звертався до Вінницького міського суду Вінницької області з скаргою про скасування постанови дізнавача ОСОБА_5 від 30.12.2023. В судовому засіданні 23.04.2024 у справі № 127/12577/24 за особистої участі ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження. Відомості щодо скасування вказаної ухвали апеляційною інстанцією відсутні.

Норми КПК України не передбачено винесення такого рішення як повернення скарги у зв`язку з повторністю звернення особи з питання, яке вже було вирішено слідчим суддею по суті. У той же час, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення.

У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК (частина 6 статті 9 КПК). Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, серед іншого диспозитивність (пункт 19 частини 1 статті 7 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя не може розглядати аналогічну скаргу, якщо така вже була вирішена по суті слідчим суддею у іншій справі, оскільки такий розгляд буде порушувати принцип юридичної визначеності.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення.

Так, відповідно до п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомленні про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що нормами КПК України не передбачено повторний розгляд справи за аналогічними обставинами, за результатами якої вже винесено рішення суду про відмову у її задоволенні, яке не скасоване в апеляційному порядку, а також враховуючи, що відомості зазначені у скарзі не відповідають дійсним обставинам, оскільки ОСОБА_3 уже оскаржував вказану постанову в судовому порядку, тобто останньому було відомо про наявність оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження №0000291 від 02.09.2023 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя