Справа № 161/9346/19 Провадження №11-кп/802/158/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника володільця майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_7 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про скасування арешту на майно.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року в задоволенні клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на майно - відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що нерухоме майно, арешт на яке просить скасувати апелянт, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 є предметом вчиненого кримінального правопорушення, тобто набуто в результаті протиправного діяння, а його відчуження (переоформлення) прав власності призведе до неможливості відшкодування заподіяних збитків та забезпечення можливої конфіскації майна.

В поданій апеляційній скарзі представник володільця майна - адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що арешт на майно накладено в рамках кримінального провадження, де ОСОБА_9 заявляв, що право власності на дане майно набуте внаслідок протиправного діяння. Разом з тим, під час розгляду справи Локачинським районним судом в ході судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , останній жодним чином не оспорював право власності ОСОБА_8 на вказане майно. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скасувати арешт речових доказів, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.09.2018.

Заслухавши доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримував та просив скасувати ухвалу суду і скасувати арешт накладений на нерухоме майно, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніву і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Приписами ч.1 ст.539 КПК України регламентовано, що питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як витікає з положень п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» № 11 від 21.12.1990 визначено, що суди, крім іншого, вправі вирішувати питання про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду та про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

На переконання апеляційного суду наведених вимог законну судом першої інстанції було дотримано.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2018 року накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 , у тому числі: шляхом заборони державному реєстратору або будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації (Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, державну реєстрацію (перереєстрацію) речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, будь які зміни, у тому числі зміни, що стосуються зміни адреси до таких записів, відносно нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 ; шляхом заборони державному реєстратору або будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації (Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно утвореного шляхом поділу/виділення/об`єднання майна (його часток) за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зазначене майно є предметом вчиненого кримінального правопорушення, було набуто в результаті протиправного діяння, а його відчуження (переоформлення) прав власності призведе до неможливості відшкодування заподіяних збитків та забезпечення можливої конфіскації майна.

Як вбачається із вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2022 року в даному кримінальному провадженні постановлено вирок, згідно якого, нерухоме майно, з якого просить зняти арешт адвокат ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки дійсно в даному випадку питання, зазначене апелянтом в своїй скарзі, вже було предметом судового розгляду та вирішено ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2018 року, і доводи апелянта цього висновку не спростовують, нових обставин, які б об`єктивно могли свідчити про необхідність задоволення клопотання.

Таким чином, оскаржуване рішення суду про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту на нерухоме майно не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування, як і підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та скасування арешту на нерухоме майно з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно - без зміни.

Головуючий

Судді: