Справа № 344/3860/24
Провадження № 1-кп/344/780/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хриплин Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, з 2007 року ОСОБА_4 проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області. Наказом начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області № 81-ОС/дск від 03.05.2023 майстер-сержант ОСОБА_4 зарахований в розпорядження начальника УСБ України в Івано-Франківській області. Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Проходячи військову службу, майстер-сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків. Проте, майстер-сержант ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у період часу з червня 2022 року по листопад 2022 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, майстер-сержант ОСОБА_4 проходячи військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області, перебуваючи біля свого житлового будинку АДРЕСА_1 , придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, 911патронівкалібру 7,62 мм до військової вогнепальної нарізної зброї, які належать до категорії бойових припасів.

При цьому, ОСОБА_4 будучи обізнаним щодо їх зовнішнього вигляду, характеристик та призначення, усвідомлюючи, що вказані предмети є бойовими припасами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого «Положенням про дозвільну систему», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також, боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, дозволу, у період часу з червня 2022 року по листопад 2022 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, переніс 911 патронів до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, що належать до категорії бойових припасів до власного гаражного приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 18.09.2023 о 07 год. 45 хв. працівниками Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, у ході проведення обшуку гаражного приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 911 патронів калібру 7,62 мм до військової вогнепальної нарізної зброї, що належать до категорії бойових припасів, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що придбав боєприпаси в знайомих, які проводять зараз бойові дії в Запорізькій області, він допомагав їм із ремонтом автомобілів та попросив їх щоб вони йому привезли боєприпаси до його гвинтівки. Зберігав їх в своєму гаражному приміщенні. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.263 КК України як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, зокрема що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання і такі знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав вину у скоєному, не працює, на утриманні має двох малолітніх дітей; на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення злочину, розкаяння у вчиненому).

Також, при призначенні покарання суд враховує позицію прокурора, який призначити покарання у у виді позбавлення волі на строк 3 роки, позицію обвинуваченого, який просив суворо його не карати, суд вважає, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі.

В той же час, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема, вік обвинуваченого, відсутність судимостей, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність потерпілих, матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 393, ч. 15 ст. 615 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2868 гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази:

- 911 предметів подібних на набоїв калібру 7,62 мм (постанова від 18.09.2023 року) знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_5