Провадження № 1-кс/947/2917/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчої ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001244 від 27.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001244 від 27.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Відтак, 10.10.2023 о 13.10 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту, зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що його знайомий, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 бажає здійснити перетин державного кордону України до Придністровської Молдавської республіки поза пунктами пропуску. На що ОСОБА_7 повідомив, що зможе організувати виїзд ОСОБА_8 за грошову винагороду у розмірі 6500 доларів США, шляхом внесення відомостей до бази «Шлях», що дає підстави для безперешкодного перетину державного кордону України. Підозрюваний зазначив, що перетин буде здійснюватись через пункт пропуску на транспортному засобі разом з водієм через два дні після надання необхідних документів, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Зрозумівши, що запропоновані умови оформлення документів для перетину державного кордону є незаконними, ОСОБА_6 повідомив про відомі йому факти до правоохоронних органів, після чого за власною згодою був залучений до проведення слідчих (розшукових) дій та, діючи під контролем правоохоронних органів, погодився на запропоновані ОСОБА_7 умови.

Згодом, 16.10.2023 ОСОБА_7 відправив ОСОБА_6 текстове повідомлення, використовуючи багатоплатформову хмарну систему обміну миттєвих повідомлень «Signal» та повідомив, що наразі є труднощі з внесенням відомостей до бази «Шлях», та повідомив ОСОБА_6 , що виїзд буде відбуватися іншим невстановленим способом , на що останній погодився.

Далі, в ході телефонної розмови ОСОБА_7 призначив ОСОБА_6 зустріч. 06.11.2023.

Так, 06.11.2023 о 14.45 під час особистої зустрічі за адресою: м. Ізмаїл, проспект Миру, 25Б, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_7 передав останньому аванс у розмірі 1000 доларів США за надання послуг з організації перетину державного кордону України ОСОБА_8 , а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 .

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 пройти до пункту обміну валют на переконатися у справжності грошових коштів, на що останній погодився. Увійшовши до приміщення обміну валют та скориставшись послугами співробітника пункту, ОСОБА_7 переконався у справжності грошових коштів, після чого наказав очікувати подальших вказівок стосовно способу та дати перетину державного кордону України.

Згодом, 13.11.2023 приблизно о 11.00, ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного перетину державного кордону України, використовуючи багатоплатформову хмарну систему обміну миттєвих повідомлень «Signal» зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 відбудеться 14.10.2023, та призначив зустріч ОСОБА_8 та ОСОБА_6 біля торгівельного центру «Дельта», розташованого за адресою: м. Ізмаїл, проспект Миру, 25Б, з метою надання подальших вказівок стосовно способу перетину державного кордону України та передачі другої частини грошових коштів, а також повідомив, що разом із Суйчмезовим державний кордон України перетинатиме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, 14.11.2023 о 16.22 ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля торгівельного центру «Дельта», розташованого за адресою: м. Ізмаїл, проспект Миру, 25Б. в ході зустрічі підозрюваний повідомив, що через 30 хвилин прибуде водій «таксі» «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », який доставить їх до іншого транспортного засобу, а саме автомобілю марки «Mercedes Benz» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Відтак, 14.11.2023 о 17.30 за вищенаведеною адресою приїхав транспортний засіб «таксі» «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », у який сіли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та почали рух в бік пункту пропуску «Орлівка» Одеської області Ренійського району до Румунії. Рухаючись по шосе М-15, зазначений транспортний засіб зупинився, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пересіли в інший транспортний засіб, а саме в «Mercedes Benz Sprinter» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 » в кузові білого кольору, за кермом якого, відповідно до відведеної йому ролі перебував ОСОБА_10 , який невстановленим способом повинен був перевезти вищенаведених осіб через пункт пропуску до Румунії. В свою чергу, ОСОБА_10 під час руху у транспортному засобі в бік пункту пропуску «Орлівка» Одеської області Ренійського району та продовжував координувати дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом надання порад та вказівок для перетину державного кордону України, однак не зміг довести свій злочинний намір до кінця, оскільки був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

Після чого, о 17.59. ОСОБА_7 сів до транспортного засобу «таксі» «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » та направився до торгівельного центру «Дельта», розташованого за адресою: м.Ізмаїл, проспект Миру, 25Б, де його очікував ОСОБА_6 , який передав ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 6500 доларів США за переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Після цього зазначені незаконні дії ОСОБА_7 були викриті працівниками правоохороних органів та його незаконна діяльність припинена.

14.11.2023 ОСОБА_10 затримано в порядку ст.208 КПК України. На момент затримання, ОСОБА_10 перебував за кермом транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору, д. н. з. НОМЕР_3 , на якому він мав перевести осіб через державний кордон України до Румунії.

В подальшому, 14.11.2023 слідчим слідчого управління ГУНП Одеській області ОСОБА_11 , з метою збереження майна, слідів кримінального правопорушення та виявлення речових доказів, в порядку ст.233,234 КПК України, за участю підозрюваного ОСОБА_10 , було проведено обшук транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який розташований на узбіччі траси Р33 в селі Орловка Ізмаїльського р-ну Одеської обл., на відстані 950 м. від пункту пропуску «Орлівка».

За результатами проведення обшуку вищезазначеного транспортного засобу виявлено та вилучено: транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключі від нього, а також інші речові докази, які мають значення для досудового розслідування.

Вищевказане майно визнано речовим доказом про що винесено відповідну постанову від 15.11.2023.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 21.11.2023 накладено арешт на транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключі від нього.

14.12.2023 Одеським апеляційним судом винесено ухвалу про скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду від 21.11.2023, та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд клопотання в суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

12.02.2024 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси винесено ухвалу (провадження 1-кс/947/1991/24), якою клопотання старшого слідчого Су ГУНП в Одеській області про арешт майна, а саме транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , в рамках вищевказаного кримінального провадження повернуто прокурору, надано 72 години для усунення недоліків. Вказану ухвалу отримано 28.02.2024, що підтверджується відповідною розпискою.

Слідча звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених письмово.

Представник власника майна ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту в частині заборони користування транспортним засобом. Зауважив, що мета збереження транспортного засобу може бути досягнута шляхом заборони розпорядження автомобілем. Крім того, власник не є підозрюваним у кримінальному провадженні, є багатодітним батьком, у нього на утриманні знаходяться шестеро дітей, яких ОСОБА_12 самостійно виховує та використовує автомобіль для отримання доходу. Зазначив, що автомобіль був оглянутий слідчим, тому на теперішній час відпала потреба в обмеженні власника в праві користування майном. Просив відмовити у задоволенні клопотання в частині заборони користування автомобілем.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки може містити докази, які входять до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001244 від 27.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89,94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно підлягає частковому задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді про повернення клопотання прокурору усунуті, тому захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, в частині заборони права розпорядження зазначеного в клопотанні майна.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001244 від 27.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_3 , в кузові білого кольору

шляхом позбавлення права на розпорядження вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1