У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 02 липня 2024 року включно, з забороною в період часу з 20:00 год до 08:00 год наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , (за винятком часу дії повітряної тривоги) та покладено обов`язки: не відлучатися з міста проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника відділення слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із встановленням розміру застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не погоджуючись з рішенням слідчого судді, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не було належним чином враховано суспільну небезпеку та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

На думку апелянта, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки врахування слідчим суддею того, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, не зменшує заявлених у клопотанні ризиків, оскільки вони не заважали йому вчинити тяжкий злочин.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути з місця проживання.

Зазначає, що кримінальне провадження розпочато з метою з`ясування усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на виявлення та документування інших злочинів, вчинених ОСОБА_7 , а також встановлення кола осіб, причетних до вчинення злочинів разом з ним.

Вважає, що запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту у певний період доби та жоден інших запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000720 від 25.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

02.05.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.05.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, обґрунтованість якої підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: рапортом про реєстрацію кримінального правопорушення, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протоколами огляду предметів, висновком експерта, протоколом затримання ОСОБА_11 , актом та довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. При цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Начальник відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому може переховуватися від органів розслідування та суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні відсутнє достатнє обґрунтування того, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, та не доведено необхідність його застосування.

Дослідженням доказів, які характеризують особу підозрюваного та щодо його соціальних зв`язків, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_11 раніше не судимий, має постійне місце проживання та потребує лікування.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані, сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_11 в апеляційній скарзі не оскаржується, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що на даному етапі досудового розслідування підозра, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування оскаржуваного рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, та потребує лікування (ЗТГК, перелом ребер).

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора такими, що не знайшли свого підтвердження.

На переконання колегії суддів, застосований запобіжний захід у повній мірі забезпечує виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3