Справа № 473/2982/24
Номер провадження1-кп/473/271/2024
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
ВИРОК

іменем України

"16" липня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, не військовозобов`язаного, сімейний стан одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 01 червня 1998 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.140, ст.44, ст.46 1 КК України в редакції 1960 року до 02 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 02 роки;

2. 15 квітня 1999 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.142, ст.43 КК України в редакції 1960 року до 07 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, звільненого з місця позбавлення волі 08 вересня 2003 року за ухвалою Білозірського районного суду Херсонської області від 29 серпня 2003 року в порядку ст.107 КК України умовно достроково з невідбутою частиною основного покарання в виді позбавлення волі строком на 02 роки 02 місяці 25 днів;

3. 19 березня 2004 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 04 років позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 19 березня 2008 року по відбуттю строку основного покарання;

4. 29 червня 2010 року Апеляційним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, звільненого з місця позбавлення волі 18 січня 2023 року по відбуттю строку основного покарання;

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102 ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, котрий неодноразово продовжувався, відповідно до Закону та діяв на час вчинення вказаного нижче діяння.

14 березня 2024 року в період дії воєнного стану в Україні, обвинувачений ОСОБА_6 будучи обізнаним, що в країні оголошено воєнний стан, прибув на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де він раніше проживав із своєю дружиною потерпілою ОСОБА_5 .

Знаходячись на території подвір`я вищевказаного домоволодіння, у обвинуваченого ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення. Реалізуюючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, обвинувачений ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, з використанням ключів від вхідних дверей, які були у його користуванні, відчинив будинок та таким чином зайшов до його приміщення, звідки повторно, таємно викрав телевізор торгової марки «КІVІ» моделі «32Н510КD» вартістю 4583 гривні, котрий на праві приватної власності належав потерпілій ОСОБА_5 . Тримаючи викрадений телевізор в руках, обвинувачений ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4583 гривні.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину повністю та підтвердив вчинення ним даного кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми умисними діями вчинив злочин, при таємному викраденні майна своєї дружини потерпілої ОСОБА_5 , котра мешкає окремо від нього, щиро розкаюється в скоєному, але відповідно до ст.63 Конституції України більш детальніші показання в судовому засіданні надавати відмовився.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстав для сумнівів в позиції обвинуваченого ОСОБА_6 у суда немає, оскільки дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, допустимими, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Протоколом від 19 березня 2024 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 звернулася до посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та просила притягнути до кримінальної відповідальності свого чоловіка ОСОБА_6 , котрий 14 березня 2024 року прибув до приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав телевізор торгової марки «КІVІ», придбаний приблизно в 2020 році. /а.к.п. 39/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19 березня 2024 року з фототаблицею до нього, слідчим Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 18:20 години до 18:45 години оглянуті житлові кімнати та приміщення житлового будинку, котрий розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає потерпіла ОСОБА_5 . Під час огляду приміщення житлової кімнати даного житлового будинку виявлено відсутність телевізора. /а.к.п. 40, 41 44/.

Відповідно до підсумків судово товарознавчої експертизи №1818/24 від 05 квітня 2024 року, ринкова вартість телевізора торгової марки «КІVІ» моделі «32Н510КD», бувшого у використанні, з врахуванням зносу, станом на 14 березня 2024 року становила 4583 гривні. /а.к.п. 48 52/.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 за фактом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, котре є тяжким злочином Особливої частини КК України розділу VІ та є кримінальним правопорушенням проти власності.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він має професійну технічну освіту, не працює, не є військовозобов`язаним, є одруженим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, формально негативно характеризується за місцем проживання, не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатрів та наркологів комунальних медичних закладів Миколаївської області, є судимим, протягом останнього року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч.2 ст.173 2 КУпАП за вчинення домашнього насильства та за ст.173 КУпАП за вчинення дрібного хуліганства. /а.к.п. 57 65/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, його наслідки для потерпілої ОСОБА_5 , котрій не відшколовано заподіяну матеріальну шкоду, спричинену вчиненням даного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , а також інші обставини кримінального провадження, при наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також обтяжуючої покарання обставини, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі, визначеної санкцією ч.4 ст.185 КК України для даного виду покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також враховує позицію сторони захисту, стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яка вважала за можливе призначити основне покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 , міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Веховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Вказані вище вимоги кримінального закону стороною захисту при обґрунтуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не дотримані.

Наявність непогашених судимостей за вчинення тяжких кримінальних правопорушень, в тому числі і проти власності, та знову вчинення тяжкого кримінального правопорушення проти власності, на переконання суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , без реального відбування покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом враховується висновок досудової доповіді органу пробації, стосовно призначення покарання обвинуваченому, відповідно до якого орган пробації вважає, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, участь у виховних заходах та соціально корисній діяльності, проведення індивідуально профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами. /а.к.п. 28 31/.

В судовому засіданні не встановлено підстав, для виконання покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у громаді, у винятковому порядку, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 міг би бути звільненим від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а крім того приймає рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. /а.к.п. 47/.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 при проведенні досудового розслідування та судового слідства не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу при ухваленні вироку відсутні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому основне покарання в виді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років.

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року до виконання, після набрання ним законної сили.

Процесуальну витрату, яка документально підтверджена в судовому засіданні, на суму: 480 /чотириста вісімдесят/ гривень за проведення судово товарознавчої експертизи, висновок №1818/24 від 05 квітня 2024 року, /а.к.п. 47/, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави /отримувач: Миколаїв.ГУК/ТГ м.Вознесенськ, розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 , код отримувача ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , банк отримувача: Казначейство України /ЕАП/, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1