Дата документу 25.06.2024Справа № 554/6481/24
Провадження № 1-кс/554/6936/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 12.06.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 10.01.2024 за ч. 1 ст. 172 КК України.

В скарзі посилається на те, що на у зв`язку з реорганізацією в органах міліції ОСОБА_4 була призначена на посаду чергового бюро перепусток відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення ГУНП в Полтавській області. 07.03.2022 року вона за усним розпорядженням безпосереднього керівника була відсутня на робочому місці, який наказав їй з 07.03.2022 залишатися вдома до особливого розпорядження. Проте її було звільнено 14.04.2022 за п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул.

Під час слухання справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, свідки ОСОБА_6 начальник центру забезпечення ГУНП в Полтавській області та ОСОБА_7 начальник відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення ГУНП в Полтавській області підтвердили факт усного розпорядження безпосереднього керівника.

Постановою слідчого було відмовлено у визнанні її потерпілою. Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою з огляду на те, що потерпілим від злочину за ст. 172 КК України у формі незаконного звільнення працівника з роботи закон визнає працівника. Їй була заподіяна майнова шкода у зв`язку з її безпідставним звільненням, оскільки вона була змушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

В судовому засіданні представник заявника та заявниця скаргу підтримали, просили її задовольнити. Вказували, що ОСОБА_4 було заподіяна майнова шкода внаслідок безпідставного звільнення з роботи під час складного періоду в країні через вторгнення РФ в Україну. Через незаконне звільнення вона втратила середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 134951,65 грн. Заявниця зазнала значного психологічного стресу внаслідок неправомірних дій роботодавця. Втрата роботи в такий важкий час спричинила страх за майбутнє, невпевненість щодо нього. Отже, вочевидь їй була заподіяна майнова та моральна шкода.

Слідчий, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши представника заявника та заявницю, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про часткове задоволення скарги.

Судом встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000005 від 10.01.2024 за ч. 1 ст. 172 КК України.

28.05.2024 року ОСОБА_4 подала до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, заяву про залучення до провадження її як потерпілої.

12.06.2022 року слідчий першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою. Як підстава для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 у постанові слідчий зазначив, що на даний час в органу досудового розслідування відсутні достатні відомості, що могли б підтвердити нанесену шкоду, яка була спричинена в результаті можливого злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 скарги на рішення слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, набуття статусу потерпілого можливо двома шляхами:

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Положеннями чинного КПК України надано уповноваженій особі органу досудового розслідування здійснювати, виходячи з обставин кожного конкретного кримінального провадження, фактичну їх оцінку з метою вирішення питання щодо надання певній особі статусу потерпілого та залучення її в якості учасника кримінального провадження.

Частиною 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарг на відмову у визнанні особи потерпілою є правильність застосування слідчим або прокурором вказаних норм КПК.

Проте законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчого при її винесенні не була дотримана з огляду на те, що вказана постанова носить лише формальний характер без відповідної належної мотивації, без посилання на встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини справи.

Як вбачається, відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 04.09.2023 року у цивільній справі № 553/1092/22 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 14 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 14.04.2022 № 167 о/с про звільнення ОСОБА_4 за п.4 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_4 на посаді чергового бюро перепусток відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 14 квітня 2022 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу 134 951 грн.65 коп. (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну гривню 65 копійок). Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області 2977,20 грн. судового збору на користь держави.

Крім того, ОСОБА_4 надала довідки з медичних закладів, які можуть бути доказами заподіяння заявниці моральної шкоди у зв`язку з незаконними діями роботодавця.

Отже, слідчий не дав оцінку наданим заявницею доказам щодо заподіяння їй моральної та майнової шкоди.

Враховуючи те, що відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілою стороною, а тому постанова слідчого про відмову у визнанні її потерпілою підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 303-307, 309 КПК, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 12.06.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 10.01.2024 за ч. 1 ст. 172 КК України.

Зобов`язати слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві,,який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000005 від 10.01.2024 за ч. 1 ст. 172 КК України, розглянути заяву ОСОБА_4 про залучення в якості потерпілої з дотриманням вимог статті 55 КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 28.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1