Ухвала

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 756/5727/22

провадження № 51-6300 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку, при цьому просить поновити строк на їх касаційне оскарження.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.

Захисник ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на подання касаційної скарги у зв`язку з тим, що:

- ОСОБА_4 у встановлений законодавством строк подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка ухвалою від 23 жовтня 2023 року була залишена без руху, а ухвалою від 11 грудня 2023 року повернута особі, яка її подала;

- недоліки касаційної скарги ОСОБА_4 не зміг усунути, у зв`язку із відсутністю юридичної освіти та знань у галузі права;

- з огляду на відсутність у ОСОБА_4 захисника на час касаційного оскарження, його право на захист було порушено;

-договір про надання правової допомоги між адвокатом та засудженим був укладений лише 20 березня 2024 року.

За вказаних вище підстав, на думку адвоката, строк на подання касаційної скарги підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов'язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.

При цьому, визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Водночас, особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право, оскільки хоча ст. 117 КПК України і містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це є можливим лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Так, ухвала Київського апеляційного суду, якою залишено без зміни вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_4 постановлена 10 липня 2023 року, відтак, строк на касаційне оскарження вказаної ухвали закінчився 10 жовтня 2023 року.

17 жовтня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 від 09 жовтня 2023року.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 жовтня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення в кримінальному провадженні стосовно нього залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

На виконання вимог вказаної ухвали Верховного Суду засуджений подав касаційну скаргу від 20 листопада 2023 року із супровідним листом ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» від 23 листопада 2023 року.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 грудня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року стосовно нього повернуто.

Копію вказаної ухвали, як вбачається з наявних у Суду матеріалів, засуджений ОСОБА_4 отримав 25 грудня 2023 року.

02 квітня 2024 року надійшла касаційна скарга захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року (вх. №9159/0/170-24 від 02.04.2024).

Вказані судові рішення оскаржені захисником в касаційному порядку лише 02 квітня 2024 року, що підтверджується приміткою до касаційної скарги, наявної у системі «Електронний суд» від 02.04.2024, відповідно до якої, зазначений документ сформований у системі 02 квітня 2024 року, тобто більш ніж через 5 місяців після спливу тримісячного строку з дня постановлення ухвали судом апеляційної інстанції, і навіть після спливу такого строку з дати, коли засуджений ОСОБА_4 дізнався про повернення йому поданої ним касаційної скарги.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження захисник зокрема зазначив, що з огляду на відсутність у ОСОБА_4 захисника на час касаційного оскарження, його право на захист було порушено, договір про надання правової допомоги укладено лише 20 березня 2024 року, та вважає, що строк на подачу касаційної скарги має бути поновлений.

Однак, захисник у своїй касаційній скарзі не наводить обґрунтувань про те, яким чином засуджений ОСОБА_4 був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції протягом встановленого тримісячного строку, чи хоча б протягом встановленого Верховним Судом п`ятнадцятиденного строку на усунення недоліків його касаційної скарги.

Водночас, як убачається з копії договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом та засудженим, яка долучена до касаційної скарги, такий датований 20 березня 2024 року, тобто майже через 3 місяці після отримання засудженим ОСОБА_4 копії ухвали про повернення йому касаційної скарги.

При цьому, саме по собі залучення захисника через більш ніж 8 місяців після постановлення ухвали суду апеляційної інстанції не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, з огляду на зазначені підстави.

За таких обставин захисник ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою поза межами строку касаційного оскарження судових рішень.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Разом з тим, поважність причин визначається судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учаснику процесу завчасно подати відповідний документ.

При цьому, розглядаючи доводи щодо відсутності у засудженого знань у галузі права, колегія суддів зауважує, що правова необізнаність засудженого не може визнаватися поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки така обставина не є непереборною, з огляду на вказане вище, водночас, така може бути подолана шляхом отримання правової допомоги через укладення відповідного договору про надання правової допомоги у межах розумних строків або отримання гарантованої державою безоплатної правової допомоги.

Водночас, волевиявлення засудженого на отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката, тобто юридично обізнаної особи, реалізоване фактично через 3 місяці після отримання засудженим копії ухвали про повернення касаційної скарги, та жодних підстав такого тривалого зволікання, яке б виправдовувало такі обставини, у клопотанні про поновлення строку не наведено.

Також суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Таким чином, клопотання захисника не містить переконливих доводів на обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому вимога про поновлення строку не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням зазначеного касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року та ухвали Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року, з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3