Справа 497/1601/18
Провадження 1-кп/522/1920/24
УХВАЛА

26 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 05.07.2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого до моменту затримання за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кубей (Червоноармійське) Болградського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого до моменту затримання: АДРЕСА_3 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-14.07.1994 року Болградським районним судом Одеської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-11.05.1995 року Болградським районним судом Одеської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-21.04.1999 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі;

-13.02.2006 року Болградським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч. 3 ст.357 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

-30.07.2007 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-18.06.2012 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що розгляд кримінального провадження не завершено, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування зазначеного запобіжного заходу не змінились та не відпали.

Захисник заперечував проти заявлених прокурором клопотань, вважав, що обвинуваченні упродовж тривалого часу утримуються під вартою та ризики на які посилається прокурор відпали.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 підтримали позицію захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Згідно з ухвалою суду від 26.01.2024 строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено до шістдесяти днів, тобто до 25.03.2024 без визначення розміру застави.

25.03.2024 провести судове засідання не виявилось за можливе через знеструмлення будівлі суду, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України обраний обвинуваченим, згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважався продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На даний час розгляд кримінального провадження ще не завершено, з незалежних від суду причин.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд враховує, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання винуватими, їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Суд враховує вік і стан здоров`я обвинувачених, відсутність у них міцних соціальних зв`язків та законних джерел отримання засобів для існування.

Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість.

Будь-яких даних про наявність підстав для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

При прийнятті рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Так, у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, застосування попереднього ув`язнення може бути виправданим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроби переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, не відпали та продовжують існувати.

При цьому, з урахуванням викладених обставин, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, на даний час, не зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених та запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах визначених ст. 197 КПК України, тобто до шістдесяти днів.

Крім того, беручи до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства до особи, суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за необхідне не визначати розмір застави обвинуваченим у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 376,392,395,532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 24 травня 2024 року.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 24 травня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючийсуддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3