Справа №694/437/24
провадження № 1-кс/694/144/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000203 від 19.02.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівчик Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296, ч. 1 ст. 345 КК України, -

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

22.02.2024 старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000203 від 19.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 лютого 2024 року близько 08 години 00 хвилин, сержант поліції, поліцейський сектору реагування патрульної поліції Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області ОСОБА_8 разом з капралом поліції, поліцейським сектору реагування патрульної поліції Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_9 , будучи працівниками правоохоронного органу, заступили на добове чергування у складі екіпажу СРПП Звенигородського районного відділу поліції, отримали закріплену за ними табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби.

19 лютого 2024 року близько 16 години 50 хвилин до чергової частини Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення по спеціальній лінії «102» від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що за адресою: с. Вільхівчик Звенигородського району Черкаської області, три особи чоловічої статі погрожують фізичною розправою. Після чого, вищевказаних працівників поліції було направлено на місце події. По приїзду на місце події їх зустрів ОСОБА_10 та почав розповідати працівникам поліції причину їх виклику і вказав на осіб правопорушників, які перебували поблизу, а саме на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та поліцейські почали бесіду з останніми.

ОСОБА_6 , 19 лютого 2024 року близько 18 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу з лісовим масовим в адміністративних межах с. Вільхівчик Звенигородського району Черкаської області, підійшов до місця події та який усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, а саме поліції, одягнені у формений однострій працівників поліції із розпізнавальними знаками, та які перебувають при виконанні службових обов`язків поліцейський СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області сержант поліції ОСОБА_8 та поліцейський інспекторЗвенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капрал поліції ОСОБА_9 , які, відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу та

виконували службові обов`язки згідно графіку несення добових нарядів, тримаючи у лівій руці предмет, ззовні схожий на гранату Ф-1 та в правій руці висмикнуту чеку від гранати, не реагуючи на вимогу припинити протиправні дії, висловлюючись нецензурною лексикою, вимагаючи залишити місце події працівниками лісогосподарства та поліцейськими, діючи умисно, усно висловив реальну погрозу вбивством на адресу усіх присутніх, в тому числі і щодо працівників правоохоронного органу, таким чином вказаними діями викликав реальні підстави в останніх побоюватись за своє життя та здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Він же, 19 лютого 2024 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на вулиці поблизу лісового масиву в адміністративних межах с. Вільхівчик Звенигородського району Черкаської області, маючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, діючи умисно, з хуліганських спонукань, незважаючи на наявність людей та тримаючи у лівій руці предмет, зовні схожий на гранату Ф-1 та в правій руці, висмикнуту чеку від гранати, почав погрожувати привести в дію гранату, чим грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубее порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо вони вчинені із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

20.02.2024 ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

20.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до клопотання.

Крім того слідий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та нетяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а саме: за ч.4 ст. 296 КК України на строк від 3 до 7 років та за ч.1 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, а тому знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати у разі доведення винуватості, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; враховуючи, що підозрюваний знайомий із свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які особисто були свідками вчинення хуліганських дій із застосуванням гранати ОСОБА_6 , тому може впливати на останніх з метою зміни показів у судовому засіданні, а також впливати будь-яким способом з метою дачі показань на його користь на очевидцівкримінальнихправопорушень, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які на даний час ще не допитані. Також слід врахувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання та відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем проживання підозрюваного у домоволодінні сестри.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на

потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков протии Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме:-даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20.02.2024;- даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 20.02.2024;- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 20.02.2024;- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 20.02.2024;- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 20.02.2024;- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 20.02.2024;- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 20.02.2024;- даними протоколу обшуку від 19.02.2024 року; - іншими матеріалами кримінального провадження.

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та нетяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а саме: за ч. 4 ст. 296 КК України на строк від 3 до 7 років та за ч.1 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, а тому може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також враховуючи те, що підозрюваний знайомий із свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які особисто були свідками вчинення хуліганських дій із застосуванням гранати ОСОБА_6 , тому може впливати на останніх з метою зміни показів у судовому засіданні, а також впливати будь-яким способом з метою дачі показань на його користь на очевидців кримінальних правопорушень - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які на даний час ще не допитані.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко протии Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинені кримінальні правопорушення, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжке та відповідно до санкції даної статті карається позбавленням волі на строк до 7 років позбавлення волі, а також кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжке та відповідно до санкції даної статті карається позбавленням волі на строк до 3 років позбавлення волі, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, шляхом здійснення на них психологічного тиску, шляхом вмовлянь, погроз, схиляння їх до дачі неправдивих показів на його користь, враховуючи, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 особисто були свідками вчинення хуліганських дій із застосуванням гранати ОСОБА_6 , а також впливати будь-яким способом з метою дачі показань на його користь на очевидців кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Слідчий суддя враховує, що вказані свідки ще безпосередньо не допитані судом, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим і прокурором в судовому засіданні не доведений, даний ризик ґрунтується виключно на припущеннях, жодних доказів в обгрунтування вказаного ризику не надано та доводів у судовому засіданні не наведено.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника та підозрюваного про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя вважає переконливими з огляду на те, що вказаний запобіжний захід спроможний на думку слідчого судді забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зменшити ризики наведені у клопотанні.

Так на думку слідчого судді, ризику імовірного впливу на свідків можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного певних обов`язків, зокрема обов`язку не спілкуватися зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, що передбачено ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду також на думку слідчого судді можна зменшити шляхом перебування під домашнім арештом із застосуванням засобів електронного контролю та цілодобово.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги вік підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, являється учасником бойових дій, характеризується посередньо, має постійне місце проживання де він зареєстрований і зможе перебувати під домашнім арештом. Вказані обставини зменшують наведений ризик.

Доводи підозрюваного про те, що останній має намір працювати слідчий суддя відхиляє з огляду на те, що останній на даний час не працевлаштований і доказів можливого працевлаштування або ж пошуків роботи не надав.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Разом з тим, на думку слідчого судді більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000203 від 19.02.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівчик Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-заборонити підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , будь-яким способом спілкуватись зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 по данному кримінальному провадженню, за відсутністю слідчого чи прокурора;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначити тривалістю 58 діб, тобто до 19.04.2024 включно.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_6 до його місця проживання - АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Строк дії ухвали - до 19.04.2024 включно.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1