Справа № 489/1467/24
Провадження № 1-кп/489/706/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

01 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000302 від 22.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 110 ч. 1, 110 ч. 2, 436-2 ч. 2 та 436-2 ч. 3 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 05.05.2024, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченої від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу та продовженні строку його дії. Крім того, застосування іншого запобіжного заходу за вказаним обвинувачення положеннями КПК України не передбачено.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена та захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11.09.2023 відносно обвинуваченої ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 07.03.2024 до 05.05.2024 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованих їй кримінальних правопорушень, які належать до нетяжких (ч. 2 ст. 436-2 КК України) та тяжких (ч. 1 та 2 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2 КК України) злочинів, факт обвинувачення її у вчиненні декількох самостійних кримінальних правопорушень, її особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень є свідченням його обґрунтованості.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні ОСОБА_3 запобіжного заходу, оскільки остання обвинувачується у вчиненні, зокрема ряду тяжких злочинів, за які законом передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, згідно з клопотанням та обвинувальним актом має проросійські погляди та її протиправна діяльність була припинена лише за втручання правоохоронного органу. Зазначені обставини вказують на те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення та ухилятися від суду.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченої запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі є суттєвими та такими, що дають достатні підстави для продовження запобіжного заходу, без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 331 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів, що є підставою для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 29.06.2024 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та на неї може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1