В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2024 р. Справа153/883/24

Провадження1-кп/153/54/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000071 від 12.04.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Русава Ямпільського району Вінницької області, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , приблизно в 20 числах березня 2024 (точну дату та час вчинення злочину не встановлено), знаходячись на території Русавського кладовища АДРЕСА_1 , виявив поруч з могилою ОСОБА_5 металевого стола та в нього виник умисел на викрадення вказаного стола з корисливих мотивів, а саме: з метою його подальшого продажу. З метою реалізації свого злочинного наміру, в період з 20 по 27 березня 2024 року (точну дату та час вчинення злочину не встановлено) ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання померлого, прибув на територію вищевказаного кладовища, без дозволу родичів померлого, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав металевий стіл на металевих ніжках, який знаходився поруч з могилою ОСОБА_5 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 із місця вчинення злочину зник, викрадений стіл привласнив та розпорядився ним на свій власний розсуд, шляхом його подальшого продажу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, визнав повністю, своїми показаннями підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив місце, час та обставини вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що в березні 2024 року він випасав худобу біля кладовища в с.Русава і побачив там столик біля однієї з могил, який зроблений із заліза. Відігнавши худобу додому, він взяв в товариша авто і поїхав за столиком. В подальшому він відвіз столик до знайомого та продав його. Свою поведінку засуджує та розкаюється у вчиненому. Запевнив, що більше такого не повториться.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№4112 від 27.06.2024, в якій просила справу розглянути без її участі. Щодо міри покарання обвинуваченому покладається на думку прокурора.

Відповідно до положень ст.325 КПК України суд визнав за можливе провести судове засідання без участі потерпілої.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною і його дії кваліфікує за ч.3 ст.297 КК України, тобто незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в іншому місці поховання, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що останній раніше не судимий, що підтверджено вимогою, вих.№4406/227/2024 від 16.04.2024, виданою ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , задовільно характеризується за місцем проживання, що підтверджено витягом №03-07.14/195 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та довідкою-характеристикою, вих.№03-07.14/41 від 16.04.2024, виданою Русавським старостинським округом Могилів-Подільського району Вінницької області; за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, що підтверджено даними, які містить довідка №01-4-251 від 18.04.2024, видана КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради Вінницької області.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за правилами ст.ст.50, 65 КК України, суд обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд враховує ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обтяжуючих обставин, так і особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а тому вважає за необхідне застосувати відносно нього міру покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст.297 КК України.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, повністю визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вказані вид та міра покарання є достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України, цілей покарання.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України у кримінальному провадженні №0000076 від 22.04.2024 року вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 року до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 до ухвалення даного вироку.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими у частині 1 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами складання покарань, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У даному випадку правила складання покарань у виді громадських робіт та позбавлення волі із застосуванням положень ст.72 КК України є неможливим, у разі застосування остаточного покарання з урахуванням положень ст.75 КК України.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 11 квітня 2023 року (справа №183/1168/21, провадження № 51-2659км22).

Так, Верховний Суд зазначив, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

Суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Натомість протилежний підхід ставив би цей суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило би положенням кримінального процесуального закону (ст. 24 КПК) та підривало би презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч. 2 ст. 21 КПК).

Враховуючи наведене, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.06.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин слід виконувати самостійно.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у вигляді витрат на проведення судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні (висновок експерта №1470/24-21 від 23.04.2024), підлягають вирішенню у порядку ст.124 КПК України, а саме: стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2024, суд відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, вважає за необхідне скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу потреба відпала.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368-374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.06.2024, яким ОСОБА_4 засуджений за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин - виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок процесуальних витрат на залучення експерта (висновок експерта №1470/24-21 від 23.04.2024).

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 (справа №153/564/24, провадження 1-кс/153/148/24-к) скасувати.

Речові докази: металевий лист у виді столу - повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1