ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1354/24 Справа № 201/8749/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000561, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, повернуто прокурору.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обвинувачення є неконкретним, зокрема не зрозумілим є зв`язок ОСОБА_10 із директором ТОВ «ЗАВОД СТЕКО», а також не зрозумілим є статус ОСОБА_11 в даній справі, як і пропозиція, і мотив повідомлення останнього ОСОБА_6 про пропозицію або ж можливість. Також вказав, що не є зрозумілим мотив вчинення ОСОБА_6 правопорушення, зважаючи на його статус адвоката та громадського діяча, а саме пропозиція була висловлена ним як адвокатом чи як громадським діячем, а також чому ОСОБА_6 не міг самостійно припинити мітинги, зважаючи на його досвід захисника та громадського діяча, навіть за умови, що він і не був організатором цих мітингів, шляхом звернень до правоохоронних органів чи до суду. Суд зазначив, що обвинувальний акт не містить, хто був організатором мітингів, якщо не ОСОБА_6 , а також,яким саме способом обвинувачений вчинив обман потерпілого ОСОБА_12 та заволодів його довірою, в чому ж таки полягав обман обвинуваченого ОСОБА_12 , зважаючи на ту обставину, що в день спроби передачі коштів ОСОБА_6 було затримано.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, а ті недоліки, на які вказав суд, не є підставою для повернення обвинувального акту. Звертає увагу, що з тексту обвинувального акту чітко слідує, що організатором проведення мітингу є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_12 . Вважає, що чіткість та послідовність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин правопорушення, суть яких відображено у формулюванні обвинувачення, дає чітке уявлення того факту, шо мотивом повідомлення ОСОБА_6 . ОСОБА_11 є надходження вказаної інформації до керівництва ТОВ Завод СТЕКО, яке не потребує додаткового роз`яснення та не несе в собі подвійного тлумачення. Вказує, що суд вийшов за межі своїх повноважень, фактично почавши оцінювати правильність встановлених фактичних обставин під час підготовчого судового засідання. Звертає увагу, що обвинувальний акт та викладені в ньому обставини дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Не погодившись з апеляційною скаргою прокурора обвинувачений подав заперечення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни. Вказує, що не зважаючи на те, що під час складання нового обвинувального акту було змінено зміст фактичних обставин справи щодо суттєвих обставин, стороною обвинувачення не було проведено зміну раніше повідомленої підозри та не було у встановленому порядку повідомлено про нову підозру. Зазначає, що ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2022 року, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року була залишена в силі, обвинувальний акт щодо нього вже повертався прокурору для усунення недоліків, які на переконання обвинуваченого усунуті не були. Вважає, що в активних діях працівників правоохоронних органів мав факт його підбурювання до вчинення злочину. Звертає увагу на некоректність та неточність висунутого йому обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурори у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав клопотання про розгляд провадження за його відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає переконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 листопада 2016 року (№5-328кс16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків сторони обвинувачення, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року (№ 51-2638км20)).

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні під №0000561 щодо ОСОБА_6 апеляційний суд приходить до висновку, що при його складанні дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Суд в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Так, при перевірці матеріалів провадження встановлено, що до Самарського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000561 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

З пред`явленого обвинувачення вбачається, що фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які слідчі вважали встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів, що є в матеріалах кримінального провадження.

Як видно з матеріалів судового провадження, в підготовчому судовому засіданні суд фактично без дослідження доказів піддав сумнівам висновки досудового розслідування щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення та кваліфікації його дій, хоча згідно ч. 3 ст. 314 КПК України на цій стадії провадження не мав таких повноважень.

Висновки суду першої інстанції на предмет недотримання вимог ст. 291 КПК України, а саме не зрозумілість зв`язку ОСОБА_10 із директором ТОВ ЗАВОД СТЕКЛО, статусу ОСОБА_11 в даній справі та мотиву повідомлення останнього ОСОБА_6 про пропозицію або ж можливість, мотиву ОСОБА_6 на вчинення інкримінованих йому дій, а також відсутність у висунутому ОСОБА_6 обвинуваченні відомостей про те, яким саме способом він вчинив обман потерпілого та заволодів його довірою, і в чому полягав обман обвинуваченого ОСОБА_12 , суд апеляційної інстанції вважає передчасними без врахування доводів сторони обвинувачення, до того ж ці обставини є предметом перевірки при розгляді провадження по суті і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно до вимог статей 338-340 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

За таких обставин рішення суду відносно повернення обвинувального акта з підстав, вказаних судом, не можна визнати законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення провадження на новий розгляд у суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого провадження суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, після чого прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4