У Х В А Л А
застосування запобіжного заходу
Справа № 936/517/24
Провадження № 1-кс/936/56/2024
14.05.2024 смт. Воловець
слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Воловець, Воловецького району Закарпатської області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,-
В поданому клопотанні слідчий покликаються на те, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час, місці, однак не пізніше 11:40 год. 26.02.2024, незаконно набув з метою подальшого збуту, психотропну речовину, обіг якої, згідно зі Списку №2 Таблиці IІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, обмежено, а саме метамфетамін масою 0,1851 грам, яку в подальшому незаконно зберігав при собі до моменту, коли 26.02.2024 в 15:21 год., перебуваючи в квартирному приміщенні за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , за надання останнім грошових коштів, у сумі 600 гривень.
ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України - у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут, психотропних речовин.
13.05.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України - у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут, психотропних речовин, який є тяжким, що може стимулювати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_8 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може здійснювати подальший збут наркотичних речовин безпосередньо з його місця проживання, тим самим продовжувати злочинну діяльність, також може впливати на свідків, які на даний час ще не допитувались безпосередньо судом.
В судовому засіданні прокурор та слідчий виклали доводи аналогічні до наведених в клопотанні, просили таке задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.
Захисники підозрюваного відносно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили та просили у задоволенні клопотання відмовити, натомість захисники просили обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний підтримав думку захисників, зокрема щодо застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку підозрюваного, його захисників, слідчого, прокурора оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, дослідженими матеріалами встановлено, 12.05.2024 о 15:05 год. гр. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
13.05.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України - у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут, психотропних речовин.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, слідчий суддя вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими, а також достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Слідчим суддею при розгляді даного клопотання враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Водночас, слідчий суддя на вказаній стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Виконуючи вимоги законодавства, з врахуванням обставин, наведених у ст.178 КПК України, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вважаю, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Між тим, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного не існує, та й такий запобіжний захід який не пов`язаний із позбавленням волі здатний йому запобігти, а тому підстав для застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі не вбачаю. А застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Також зверну увагу на те, що більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати у зв`язку з тим, що дані запобіжні заходи вимагають наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи вказані обставини, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою.
Твердження захисників, щодо можливості застосування до підозрюваного, крім запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК, може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту визнаю неспроможними, з огляду на таке.
Так, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зав`язків, будь яких зав`язків з іншою країною, або наявність зав`язків в іншому місці, що й було враховано вище.
Враховую і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також наявність об`єднаного кримінального провадження за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у тому числі й дані про особу підозрюваного (не працює та не має постійного джерела доходів, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину), дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини
Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Суд вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Доказів неможливості підозрюваного за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано.
У сукупності всі вище вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про наявність високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може вчиняти інші злочини, буде переховуватися від суду з метою уникнути покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості в інкримінованому йому злочині.
Слідчим та прокурором повністю доведені обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.
Таким чином, під час розгляду вказаного клопотання встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом. При цьому, згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави, оскільки оголошена підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.307 КК України є тяжким злочином, а відповідно передбачає визначення застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Крім того, в силу вимог ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відтак, прокурором та слідчим не доведено, що розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому враховуючи особу останнього, його майновий стан, сімейний стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, на підставі ч.5 ст.182 КПК України, вважаю, що достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього КПК України обов`язків буде застава, що становитиме 22 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 616 гривень.
Такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом сприяння підозрюваному бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На підставі абз. 2 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, передбачені ст.194 КПК України, обов`язки підозрюваному у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеною цією ухвалою застави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Встановити строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою строком 60 днів з моменту затримання, тобто до 10.07.2024 включно.
Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 22 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 616 (шістдесят шість тисяч шістсот шістнадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Закарпатській області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
На підставі ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_4 або іншого слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду за першим викликом;
- повідомляти слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_4 або іншого слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду про зміну місця свого проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Закарпатської Установи виконання покарання (№9).
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Закарпатської Установи виконання покарання (№9) негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_4 , прокурора Воловецького відділення Мукачівської окружної прокуратури та слідчого суддю Воловецького районного суду Закарпатської області у даному кримінальному провадженні.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її винесення.

Повний текст ухвали виготовлено 16.05.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1