Справа № 216/1050/19
Провадження № 1-кп/216/167/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000559 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, українки, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працевлаштованої, на утримані має двох малолітніх дітей, не зареєстрованої, раніше судимої:

- 11.10.2019 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 02.10.2023 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст. 70, ст.71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2021 близько 09.00 годин, ОСОБА_3 перебуваючи за запрошенням раніше знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що на території Центрально-Міського району м. Кривого Рога, діючи повторно, умисно, переслідуючи корисливу мету, маючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою відведення від неї уваги потерпілої, а саме від її протиправних дій, підтверджуючи довірливі відносини, з ОСОБА_6 , під приводом телефонного дзвінка, ОСОБА_3 попрохала останню передати їй мобільний телефон марки «Хiaomi» моделі «Redmi Note8Т» 4/64GB, імей: НОМЕР_1 вартістю 3050 грн., на що ОСОБА_6 добровільно передала їй свій мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_3 не повертаючи мобільний телефон потерпілій ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись майном, яким вона заволоділа шахрайським шляхом, на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди у вигляді матеріальних збитків у розмірі 3050 грн. (три тисячі п`ятдесят грн.).

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

18 квітня 2024 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 18.04.2024 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 .

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою вину в обсязі підозри у судовому провадженні.

Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена ОСОБА_3 узгодили міру покарання останній за вчинене нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України сторони погоджуються остаточно призначити ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02.10.2023 року позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців.

На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст. 473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України) та касаційному порядку (п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України). Крім того, ОСОБА_3 усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити та призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачена беззаперечно визнала себе винною у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин.

Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, майнова шкода не відшкодована, однак цивільний позов заявляти відмовляється, претензій до ОСОБА_7 немає, покарання призначити на розсуд суду.

Перед затвердженням угоди учасникам кримінального провадження роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, відповідно до якої наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно із ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого, що він цілком розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди не вбачається, оскільки:

1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону;

2) умови угоди відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим в підготовчому судовому засіданні згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України та призначення обвинуваченій узгодженої між сторонами угоди міри покарання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_3 визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Вказаний злочин в силу ст.12 КК України, є нетяжким злочином, а отже за такого, угоду про визнання винуватості може бути укладено. Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення п.1 ч.1 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано, також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим та призначення йому узгодженого сторонами покарання.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, і їй має бути призначене узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02.10.2023 року позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців.

Матеріальна шкода не завдана, однак цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави витрати за проведення комплексної судової товарознавчої експертизи від 22.06.2021 року № СЕ-19/104-21/19985-ТВ від 22.06.2021, у розмірі 686,48 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374-376, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 18 квітня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8 , у кримінальному проваджені № 0000559 від 11.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, сторони погоджуються остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровьскої області від 02.10.2023 року, позбавлення волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч. ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1