Дата документу 07.05.2024 Справа № 334/2908/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №334/2908/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/277/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, який має середню освіту, не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 05 червня 2024 року, включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що врахувавши мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави, у розмірі, який визначений ч.5 ст.182 КК України.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала слідчого судді є не обґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Зазначає, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що сама по собі тяжкість пред`явленої ОСОБА_6 підозри не може бути єдиною підставою для його подальшого ув`язнення та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців - тяжко хворої мати, якій в березні 2024 року проведено оперативне втручання. Також, підозрюваний є волонтером та займається волонтерською діяльністю в БФ «Дій заради добра», неофіційно працевлаштований, має позитивну характеристику з місця мешкання, задовільний майновий стан, має у власності нерухоме майно, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, відсутній розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_6 .

Окрім цього, сторона захисту вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання сторони захисту щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, а перебування підозрюваного під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу не відповідає стандартам щодо дотримання прав людини, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 09 квітня 2024 року слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із вказаним клопотанням стосовно ОСОБА_6 , за змістом якого сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За змістом клопотання, 07 квітня 2024 року приблизно о 11:20 ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу котеджу №5 на території ЖК «Ренесанс», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 у присутності мешканців вказаного житлового комплексу, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, переслідуючи умисел на порушення громадського порядку, вчинив конфлікт із працівником охоронної фірми ТОВ «Майн Гард» ОСОБА_11 та наніс останньому не менш як два удари руками в область голови, завдавши йому фізичного болю.

В подальшому ОСОБА_11 перейшов до будівлі охорони даного житлового комплексу, де викликав групу швидкого реагування та побоюючись за своє здоров`я в межах своїх посадових обов`язків застосував фізичну силу щодо ОСОБА_6 .

По прибуттю на місце групи швидкого реагування ТОВ «Майн Гард» та затримання ОСОБА_6 з метою припинення його протиправних дій, останній в процесі опору вихватив у одного із співробітників охоронної фірми предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень гумовий кийок, яким почав наносити тілесні ушкодженні працівнику охоронної фірми ТОВ «Майн Гард» ОСОБА_12 та на неодноразові законні вимоги сторонніх осіб припинити свої неправомірні дії ОСОБА_6 не реагував, та продовжуючи свої протиправні дії, утримуючи в руці предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - гумовий кийок продовжував грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, із застосування вказаного предмету, до моменту його затримання.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме, у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

07 квітня 2024 року СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000699 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

07 квітня 2024 року в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

08 квітня 2024 року в ході розслідування кримінального провадження №0000699 від 07 квітня 2024 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; осіб, які бажають взяти підозрюваного на поруки; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя врахував фактичні обставини та суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його тяжкість, суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопрушенні, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не має сталого заробітку, має хвору мати, дівчину, також враховані характеристики підозрюваного за зареєстрованим місцем проживання.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, про які ідеться у клопотанні.

Також, враховуючи фактичні обставини провадження та відомості про особу підозрюваного, а також початкову стадію кримінального провадження, зокрема те, що всі обставини провадження ще встановлюються органом досудового розслідування та збираються докази, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно порушень вимог ст.182 КПК України, які на думку захисника допущені слідчим суддею, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши всі підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки, виходячи з наявних матеріалів провадження, в т.ч. з показань потерпілого, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , вчинене із застосуванням насильства.

Отже, доводи сторони захисту з зазначеного приводу також не є слушними.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

В ході апеляційного розгляду на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі та наведених в судовому засіданні, стороною захисту надані копії документів, а саме: повідомлення від ТОВ «МАЙН ГАРД», про відсутність претензій від 16 квітня 2024 року; розписка голови правління ОСББ «Ренесанс» ОСОБА_13 від 06 травня 2024 року; розписка ОСОБА_12 від 25 квітня 2024 року; розписка потерпілого ОСОБА_11 від 15 квітня 2024 року про відшкодування останнім матеріальних та моральних збитків та відсутність претензій до підозрюваного і згоду на застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу, а також на укладення угоди підозрюваного з прокурором про визнання винуватості; висновок з УЗИ (V-датчика) щодо стану здоров`я ОСОБА_14 , яка зі слів сторони захисту, є дівчиною підозрюваного.

Стосовно доводів наведених стороною захисту при розгляді апеляційної скарги, щодо наявності заяв потерпілого та інших учасників кримінального провадження про відсутність претензій до підозрюваного та згоду останніх на укладення підозрюваним угоди з прокурором, колегія суддів звертає увагу на таке.

Прокурор при апеляційному розгляді зазначив, що йому нічого не відомо про наявність таких заяв потерпілих, з останніми з цього приводу він не спілкувався та питання про укладення угоди ним теж не розглядалось.

На думку колегії суддів, відомості з вищевказаних документів, які надано стороною захисту, не спростовують існування ризиків, встановлених слідчим суддею, вказаних вище, та не свідчать про те, що вказаним ризикам можливо запобігти на цій стадії провадження шляхом застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Не спростовують цього і інші обставини, на які посилається сторона захисту, а саме певні соціальні зв`язки підозрюваного, те, що останній не судимий, його мати хворіє, він займається волонтерською діяльністю в БФ «Дій заради добра», позитивно характеризується за місцем реєстрації, з огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у зазначеному правопорушенні.

Доводи сторони захисту про працевлаштування підозрюваного не підтверджені у встановленому законом порядку.

Окрім того, сам по собі факт неофіційного працевлаштування підозрюваного ОСОБА_6 , навіть якщо такий факт і мав би місце, сам по собі також не зменшує встановлених ризиків, як і відсутність майнової шкоди у провадженні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 інкримінується тяжке кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності, а не проти власності.

Щодо передачі підозрюваного на поруки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , про що останні подали до суду відповідні заяви, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до положень ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Особиста порука, як і особисте зобов`язання, належить до тієї категорії запобіжних заходів, у ході яких використовується моральний (психічний) метод впливу на поведінку підозрюваного.

На думку колегії суддів, застосування особистої поруки є ефективним, коли для підозрюваного розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

Разом з тим, до поданих заяв не долучено доказів, якими б зазначені обставини були підтверджені, як і не встановлено їх в судовому засіданні з пояснень осіб, які бажають бути поручителями.

Останні надавали виключно позитивну характеристику ОСОБА_6 та вказали про підтримання з ним дружніх стосунків протягом декількох років.

Проте, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не було наведено вагомих доводів, які б давали суду обґрунтовані підстави вважати, що вказані особи дійсно зможуть контролювати виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, зважаючи на ступінь тяжкості та суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його фактичні обставини тощо, на цей час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, а також ті, що були наведені захисниками під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

В ході апеляційного розгляду прокурор зазначив, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ще триває та найближчим часом планується скерування обвинувального акту до суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 05 червня 2024 року, включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4