запорізький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/186/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

представника ОСОБА_7

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року про залишення без задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року залишено без задоволення скаргу потерпілого ОСОБА_8 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000517 за ч.1 ст.192 КК.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постанову дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000517 від 20.09.2023 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК.

Свої вимоги мотивував тим, що слідчий суддя хибно зазначив про наявність цивільно-правових відносин, оскільки саме укладення договору й було введенням потерпілого в оману, що притаманно саме шахрайству, як корисливому злочину. Вважав, що слідчий суддя необґрунтовано зазначив про те, що потерпілий не має права визначати правову кваліфікацію діянь порушника. Зазначив, що орган дізнання, отримавши відомості про витрачання коштів не на цілі, визначені договором (домовленістю), не перевірив чи не планувалося таке витрачання ще до отримання коштів з метою їх подальшого приховування. Слідчим суддею не проаналізовано хід розслідування, не зазначено чи вчинено весь потрібний комплекс слідчих дій, чи надано у процесуальному документі відповіді на всі порушені потерпілою стороною питання, чи перевірені повідомлені потерпілим факти, чи у належний процесуальний спосіб відбулася така перевірка.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; з`ясувавши думку ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечив проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20.09.2023 року до ЄРДР були внесені відомості за №0000517 за ознаками складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.192 КК.

За результатами досудового розслідування дізнавач виніс постанову від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.192 КК.

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_8 на постанову дізнавача від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000517 від 20.09.2023 року.

В обґрунтування вимог скарги заявник вказував, що дізнавачем невірно кваліфіковано дії ОСОБА_9 та його спільників, вважав, що в даному випадку наявний склад злочину, передбаченого ст.190 КК, у постанові про закриття кримінального провадження містяться протиріччя щодо відсутності майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не встановлено куди саме направив ОСОБА_9 кошти, якими заволодів, не допитано дружину ОСОБА_9 - ОСОБА_10 з приводу джерела походження коштів на придбання нерухомого та рухомого майна, не проведено допит ОСОБА_9 . В постанові не конкретизовано в яких саме діях немає складу злочину, ким, де і коли ці дії вчинялися, дізнавачем не наведено аргументів щодо відсутності в діях ОСОБА_9 і його пособників ознак шахрайства.

На підставі вищевикладеного, заявник просив скасувати постанову дізнавача від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя залишив без задоволення скаргу, пославшись на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято дізнавачем на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, з наданням належної оцінки показань та сукупності зібраних по справі доказів, які є вичерпаними і допустимими, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, дізнавачем був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КК складовими елементами злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.192 КК настає лише за умови заподіяння діями винного значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що грошові кошти, які належали ОСОБА_8 , перераховувалися останнім на банківський рахунок, відкритий на ім`я своєї доньки - ОСОБА_11 . Відтак ОСОБА_11 була уповноваженою особою на необмежене розпорядження цими грошовими коштами і ОСОБА_8 цієї обставини не заперечує матеріали кримінального провадження іншого у собі не містять.

26.09.2008 року ОСОБА_11 позичила зазначені грошові кошти в розмірі 20000 доларів ОСОБА_9 під письмову розписку.

У зв`язку з неповерненням позичених коштів ОСОБА_11 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення позичених коштів, який було задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 201140,89 грн.

27.04.2016 року ОСОБА_9 перерахував на банківську картку ОСОБА_11 201140,89 грн., у зв`язку із чим виконавче провадження було закрито.

В подальшому, ОСОБА_11 повторно звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.03.2017 року був задоволений та додатково стягнуто з ОСОБА_9 303769,28 грн.

Проте, вказана сума боргу не була сплачена ОСОБА_9 у повному обсязі, оскільки останній 08.04.2023 року помер, що підтверджується актовим записом про смерть.

Відповідно до ст. 192 КК відповідальність винної особи настає у разі заподіяння нею значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

Проте під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 зазначив, що жодних стосунків із ОСОБА_9 він не мав, не спілкувався із ним. Останній не вводив його в оману і не зловживав його ( ОСОБА_8 ) довірою. ОСОБА_8 не уповноважував свою повнолітню доньку ОСОБА_11 вчиняти дії з передачі належних заявнику коштів.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про законність постанови дізнавача від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.192 КК, з огляду на наявність у даному випадку цивільно-правових відносин щодо позичення грошових коштів ОСОБА_9 у ОСОБА_11 , що, в подальшому, призвело до розгляду цивільних позовів у суді.

Стосовно твердження апелянта щодо неправильного визначення правової кваліфікації скоєного злочину, колегія суддів звертає увагу, що вирішення питання про зміну кваліфікації дій підозрюваного чи обвинуваченого належить виключно до дискреційних прав слідчого та прокурора, учасники провадження вправі лише рекомендувати певну кваліфікацію, тоді як остаточне рішення належить до дискреційної компетенції органу досудового розслідування.

Не з`ясування органом дізнання куди були направлені кошти, які ОСОБА_9 позичив у ОСОБА_11 , та джерела походження коштів на придбання нерухомого та рухомого майна, що, на думку апелянта, свідчить про неповноту досудового розслідування та передчасність прийняття рішення про закриття кримінального провадження, не становить жодного інтересу для кримінального провадження та не вливає на правильність висновку дізнавача про необхідність закриття кримінального провадження.

Посилання апелянта на не допит ОСОБА_9 , що, на його думку, свідчить про неповноту досудового розслідування, є безґрунтовним з огляду на ту обставину, що ОСОБА_9 помер, а тому вказана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За наведених обставин, перевіривши ухвалу слідчого судді у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст.306, 307 КПК, тому оскаржуване рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги не вбачається, наслідком чого є відмова у її задоволенні.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року про залишення без задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4