Справа № 211/4431/24
Провадження № 1-кс/211/1403/24
У Х В А Л А
іменем України
В ході проведення огляду, слідчим СВ відділення поліції №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, було вилучено та поміщено до спеціального пакету №INZ4057155.
Враховуючи, що рюкзак чорного кольору було вилучено до спеціального пакету №INZ4057155 та визнано речовим доказом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження доказів.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі прокурора, клопотання підтримує в повному обсязі.
Дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч.1 ст.167 КПК України. Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, випливає зі змісту ч.2 ст.167 цього кодексу.
Відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як встановлено в судовому засіданні, зазначене в клопотанні майно, дійсно було вилучено, а зазначене клопотання спрямовано прокурором до суду в межах строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України - заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частина 1 ст.170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України - арешт майна допускається зокрема і з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України слідує, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведена відповідність критеріям ст.98 КПК України зазначеного в клопотанні майна, оскільки воно може бути використане як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, вважає доцільним накласти арешт на відповідне вилучене в ході обшуку майно.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на рюкзак чорного кольору, який було вилучено в ході огляду місця події від 04.07.2024 та поміщено до спеціального пакету №INZ4057155.
Заборонити будь-кому будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту, окрім слідчого, дізнавача, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, та/або подальшого звернення в дохід держави та виконання завдань кримінального провадження.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1