Справа № 184/1934/23
Провадження № 1-кп/0182/126/2024
У Х В А Л А

Іменем України

14.05.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2020 року за № 0000280 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції Закону №2227-VIII від 06.12.2017) та ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції Закону №600-VI від 25.09.2008, №2334-VIII від 14.03.2018), -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

законного представника потерпілих ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2020 року за № 0000280 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції Закону №2227-VIII від 06.12.2017) та ч. 2 ст. 156 КК України ( в редакції Закону №600-VI від 25.09.2008, №2334-VIII від 14.03.2018).

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків. За думкою прокурора, ризики які були враховані при обранні запобіжного заходу на теперішній час не минули.

Представник потерпілих підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що ніяких злочинів він не вчиняв, заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів передбачених ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156 КК України, за вчинення яких Кримінальним Кодексом України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, що може спонукати його переховуватись від суду.

Європейський Суд з прав людини, неодноразово, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Зазначене свідчить про те, що ризик переховування від суду не є абстрактним, обвинуваченому відомі обмеження, яким він може бути підданим у разі визнання його винним в скоєнні інкримінуємого злочину і призначення покарання у вигляді позбавлення волі у відповідності до санкції ч.4 ст. 152 та ч.2 ст. 156 КК України.

Крім того, у разі зміни запобіжного заходу, перебуваючи не під вартою , ОСОБА_3 може тиснути на своїх дітей, так як йому відома адреса їх проживання.

Також суд, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні злочину у відношенні дітей.

Таким чином, враховуючи встановлені судом ризики суд вважає, що запобігти наявним ризикам, які на теперішній час не зменшилися з часу обрання запобіжного заходу слідчим суддею, можливо лише при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не застосовувати заставу.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, з 14.05.2024 року до 12.07.2024 року включно.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, застава не застосовується.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1