ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/131/24 Справа № 703/1390/24Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 309 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2024 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, неодруженого, утриманців немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу, на строк 60 днів, тобто до 26 травня 2024 року включно,

в с т а н о в и в:

Т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням розміру застави у межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень та покладенням на ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

В обгрунтування клопотання вказувала, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Черкаського ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000294 від 27 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, до якого причетний ОСОБА_7 .

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та приймаючи до уваги те, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, просила задовольнити клопотання.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів.

Заборонено ОСОБА_7 протягом строку дії цієї ухвали залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного під домашнім арештом встановлено в межах строку досудового розслідування тривалістю 2 (два) місяці, тобто до 26 травня 2024 року включно. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Суд мотивував своє рішення тим, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, тому до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід. Проте, враховуючи особу підозрюваного, ту обставину, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також недоведеність органом досудового розслідування неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, дійшов до висновку про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та наявні ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не враховано, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПУ України, які слідчий суддя визнав необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги за наведених у ній підстав, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити законне судове рішення в силі, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2024 року відповідає даним вимогам.

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, необов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно з ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегією суддів встановлено, що є достатні дані, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах клопотання, а саме: даними заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом затримання та обшуку ОСОБА_7 .

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 27 березня 2024 року близько 06 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу ст.ім.Т.Шевченка, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, безпричинно, наніс ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заздалегідь заготовленим ножем один удар в область грудної клітини справа, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення грудної клітини справа, різаних ран передньої поверхні шиї, 3-го пальця правої кисті.

27 березня 2024 року, з врахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Колегія суддів вважає, що, відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу, із покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дотримався вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ і норм кримінального процесуального закону, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, характеризуючі дані на підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, є особою пенсійного віку, наявність доведеного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконного впливу на свідків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо неврахування слідчим суддею наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК україни, колегія суддів оцінює критично, так як наявність даних ризиків не доведена органом досудового розслідування жодними доказами, а тому слідчий суддя обгрунтовано дійшов висновку про наявність в провадженні лише ризику незаконного впливу на свідків, який враховано слідчим суддею під час розгляду клопотання, у зв`язку з чим прийнято рішення про необхідність застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів, як слідчим в клопотанні, так прокурором в апеляційній скарзі, не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, ніж тримання під вартою.

Так, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, буде враховуватись судом, у випадку визнання особи винуватою та призначенні покарання при розгляді кримінального провадження по суті, натомість, дана обставина не є визначальною при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, доводи прокурора про необхідність застосування стосовно підозрюваного виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тяжкістю вчиненого злочину, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що будь-яких підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2024 року, та обрання стосовно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу не має.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із визначенням часу з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді