Справа№534/819/24
Провадження №1-кп/534/99/24
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000029 від 11.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівці

Івано-Франківської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.11.2008 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.263, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 17.07.2009 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 07.10.2010 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений 03.03.2014 по відбуттю строку покарання.

- 09.09.2014 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.12.2014 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 12.06.2015 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Звільнений 21.11.2017 по відбуттю строку покарання.

- 06.03.2018 Кобеляцький районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 06.04.2018 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 18.12.2019 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці позбавлення волі.

- 15.01.2024 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

-06.02.2024 Комсомольським міским судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, вироком Полтавського апеляційного суду зазначений вирок в частині призначення покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.01.2024 виконувати самостійно, в іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України,,

в с т а н о в и в :

І. 13.10.2023 ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив оголошення у групі «Попутники» у месенджері «Telegram» з приводу надання послуг з пасажирських перевезень з м. Львів до м. Клайпеда Республіки Литва. 13.10.2023 ОСОБА_5 знайшла у месенджері «Telegram» зазначене оголошення, зв?язалась із ОСОБА_4 висловивши намір скористатися послугами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілої, не маючи наміру надавати послуги з пасажирських перевезень, під час листування по телефону з ОСОБА_5 запевнив останню, що 13.10.2023 об 16 год 30 хв планується поїздка з м. Клайпеда Республіки Литва до м. Львів, для чого необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , тим самим ввів в оману потерпілу ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_5 , не будучи обізнаною щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , перерахувала на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 о 15 год 23 хв 13.10.2023 грошові кошти в сумі 350 грн, о 15 год 44 хв 13.10.2023 перерахувала грошові кошти в сумі 350 грн., о 16 год 08 хв 13.10.2023 перерахувала грошові кошти в сумі 700 грн, о 16 год 21 хв 13.10.2023 перерахувала грошові кошти в сумі 700 грн, та о 16 год 36 хв 13.10.2023 грошові кошти в сумі 700 грн.

У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився останніми на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2800 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

ІІ. 19.10.2023 ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив оголошення у групі «Попутники» у месенджері «Telegram» з приводу надання послуг з пасажирських перевезень з м. Кишинів Республіки Молдова до м. Одеса. 19.10.2023 ОСОБА_6 знайшла у месенджері «Telegram» зазначене оголошення, зв?язалась із ОСОБА_4 висловивши намір скористатися послугами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру надавати послуги з пасажирських перевезень, під час листування по телефону з ОСОБА_7 запевнив останню, що 23.10.2023 об 21 год 00 хв планується поїздка від аеропорту у м. Кишинів Республіки Молдова до м. Одеса, для чого необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_2 , тим самим ввів в оману потерпілу ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_6 , не будучи обізнаною щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , перерахувала на банківську картку АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_2 о 18 год 01 хв 19.10.2023 грошові кошти в сумі 377 грн 73 коп., о 18 год 15 хв 19.10.2023 перерахувала грошові кошти в сумі 375 грн 86 коп., о 18 год 36 хв 19.10.2023 перерахувала грошові кошти в сумі 751 грн 72 коп. та о 18 год 47 хв 19.10.2023 грошові кошти в сумі 751 грн 72 коп.

У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 , розпорядився останніми на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 257 грн 09 коп.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

ІІІ. 05.12.2023 ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив оголошення у мобільному додатку «ВlаВlаСar» з приводу надання послуг з пасажирських перевезень з м. Чернівці до м. Вінниця.

05.12.2023 ОСОБА_8 знайшов на сайті «BlaBlaCar» зазначене оголошення, зв?язався із ОСОБА_4 висловивши намір про поїздку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру надавати послуги, під час спілкування по телефону з ОСОБА_8 запевнив останнього, що доставить потерпілого з м. Чернівці до м. Вінниця, для чого необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , тим самим ввів в оману потерпілого ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_8 , не будучи обізнаним щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , перерахувала на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_3 год 52 хв 05.12.2023 грошові кошти в сумі 1 500 грн.

У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_8 , розпорядився останніми на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

ІV. 20.12.2023 ОСОБА_4 , створив оголошення у групі «Попутники» у месенджері «Telegram» з приводу надання послуг з пасажирських перевезень з м. Краків Республіки Польща до м. Київ. 20.12.2023 ОСОБА_9 знайшла у групі «Попутники» зазначене оголошення, зв?язалась із ОСОБА_4 висловивши намір про поїздку.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілої, не маючи наміру надання послуги пасажирських перевезень з м. Краків Республіки Польща до м. Київ потерпілій, під час спілкування по телефону з ОСОБА_9 , запевнив потерпілу, що надасть необхідні потерпілій послуги, для чого необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «А-Банк» N? НОМЕР_1 , тим самим ввів в оману потерпілу ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 не будучи обізнаною щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , перерахувала на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 о 13 год 00 хв 20.11.2023 грошові кошти в сумі 500 грн.

У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_9 , розпорядився останніми на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

V. 08.02.2024 ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив оголошення у групі «Попутники» у месенджері «Telegram» 3 приводу надання послуг з пасажирських перевезень з м. Київ до м. Відень, Австрія. 08.02.2024 ОСОБА_10 знайшла у месенджері «Telegram» зазначене оголошення, зв?язалась із ОСОБА_4 висловивши намір скористатися послугами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру надавати послуги з пасажирських перевезень, під час листування по телефону із ОСОБА_10 запевнив останню, що 08.02.2024 об 19 год 00 хв планується поїздка з м. Київ до м. Відень, Австрія, для чого необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , тим самим ввів в оману потерпілу ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_10 , не будучи обізнаною щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , перерахувала на банківську картку АТ «Ідея Банк» N? НОМЕР_4 о 15 год 55 хв 08.02.2024 грошові кошти в сумі 750 грн, о 16 год 18 хв 08.02.2024 перерахувала грошові кошти в сумі 750 грн., о 17 год 13 хв 08.02.2024 перерахувала грошові кошти в сумі 1500 грн та о 17 год 34 хв 08.02.2024 грошові кошти в сумі 1500 грн.

У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_10 розпорядився останніми на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4500 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час, шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілих. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом шахрайства, позовні вимоги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнав повністю. Просив врахувати його стан здоров`я після перенесеної травми та надав суду відповідну медичну документацію за стаціонарне лікування в травматологічному відділенні лікарні м. Горішні Плавні.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви, згідно яких зазначили, що цивільні позови просять задовольнити та просили розглядати справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненних кримінальних правопорушень проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий, не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на лікуванні у лікаря нарколога з 2023 року, завдану злочином шкоду потерпілим не відшкодував .

Вирішуючи питання щодо врахування такої обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, суд наголошує на тому, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні показав, що осуджує свою поведінку, та щиро розкаявся у вчиненому. Разом із тим, суд вказує, про те, що окрім словесного висловлення свого розкаяння, винна особа, має вчиняти активні дії та намагатись виправити наслідки, що настали.

Вказані обставини, дають суду підстави дійти висновку про відсутність в діях обвинуваченого щирого каяття, а сам факт визнання вини не може бути ототожнений із наявністю такого.

За таких обставин, зважаючи на обставини справи та ставлення обвинуваченого до вчиненого, який був викритий після звернення потерпілих, суд вважає за необхідне не врахувати при призначенні покарання пом`якшуючи обставини, як щире каяття та актичне сприяння розкриттю зловчинів.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених правопорушень, а також особу обвинуваченого, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі, таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальноих правопорушень.

На думку суду лише покарання у виді позбавлення волі буде законним, справедливим, пропорційним і співрозмірним із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчиненого, буде відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Також суд зазначає, що у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1ст. 70 ККза сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1ст. 71 цього Кодексу.

Водночас, у висновку ОП ККС ВС у постанові № 390/235/19 (провадження № 51-2177 кмо 20) від 08.02.2021 зазначено, що якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1ст. 32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 190 КК України за епізодами заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , тобто до постановлення вироків Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.01.2024 та 06.02.2024, а за епізодом заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_10 передбачене ч.2 ст. 190 КК України 08.02.2024, тобто після постановлення вироків Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.01.2024 та 06.02.2024, та оскільки, в даному випадку, має місце вчинення тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею та частиною статті Особливої частини КК (ч.2 ст. 190 КК України), і при цьому одні були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а інші після його ухвалення, то, з урахуванням висновку ОП ККС ВС у постанові № 390/235/19 (провадження № 51-2177кмо20) від 08.02.2021, спеціальні правила ч.4 ст.70 КК України у даному випадку застосуванню не підлягають, а остаточне покарання визначається лише за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупність вироків, призначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироками Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.01.2024 та 06.02.2024, враховуючи при цьому положення ст.72 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 позовів до обвинуваченого про стягнення завданої внаслідок вчинення останнім злочинів матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, сума грошових коштів потерпілої, якими шляхом обману заволодів обвинувачений по справі встановлена органом досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється.

На підставі викладеного, суд вважає позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, які повністю визнані обвинуваченим є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

До набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи його стан здоров`я, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати частину невідбутих покарань за вироками Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.01.2024 та 06.02.2024 та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 2 років 1 місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати, а після набрання чинності в порядку виконання вироку обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за цим вироком.

Цивільні позови ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2257 (дві тисячі двісті п`ятдесят сім) грн 09 (дев`ять) коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1