ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/311/24 Справа № 711/7951/19 Категорія: ст. 78 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

захисниці ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 24.01.2024 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою задоволене клопотання інспектора Придніпровського райвідділу ДУ «Центр пробації» в Черкаській обл. ОСОБА_10 , скасоване звільнення від відбуття покарання з випробуванням за вироком Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.04.2020 р. відносно ОСОБА_9 , направлено засуджену для відбування покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_9 взята під варту в залі суду, строк відбування покарання рахувати з 24.01.2024 р.

На ухвалу суду захисниця ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить: поновити строк на подання апеляційної скарги, як пропущений з поважних причин; скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання органу пробації про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, мотивами ухвалення зазначеного рішення, суд зазначив, що ОСОБА_9 належних для себе висновків не зробила, п`ять разів протягом іспитового строку притягувалась до адміністративної відповідальності. Ці обставини свідчать про систематичність вчинення правопорушень. Зокрема суд, в основу рішення поклав поведінку ОСОБА_9 під час розгляду судом справи. Головним чином те, що остання неодноразово піддавалась приводу до суду і оголошувалась в розшук, будучи під розписку повідомленою про чергове судове засідання, до суду не з`явилась і не повідомила про поважність причин своєї неявки, будучи достеменно обізнаною про судовий розгляд, справи, що підтверджується матеріалами.

Однак, захисниця не погодилась з такими висновками суду, з огляду на те, що за весь період іспитового строку ОСОБА_9 не з`явилась до органу пробації лише один раз - 7.10.2020 р., про що була письмово попереджена про право органу пробації на звернення до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання.

У подальшому, за весь період іспитового строку більше порушень не допускала, вчасно та у відведені дні з`являлась до інспектора на реєстрацію. Під час останнього візиту інспектор органу пробації повідомив, що це її візит останній та більше з`являтись на реєстрацію не потрібно, так як термін іспитового строку закінчився. ОСОБА_9 правомірно вважала, що будь-яких викликів від органів поліції та суду більше не буде, зокрема вона не повинна більше повідомляти про зміну місця свого проживання.

З пояснення ОСОБА_9 від 16.04.2022 р. вбачається, що їй не було відомо про судовий розгляд щодо неї та оголошення її в розшук. Про зазначене, вона дізналась від працівників поліції. ОСОБА_9 повідомила працівникам поліції всі свої можливі місця перебування та зобов`язалась з`являтись до органів поліції на всі виклики. З окремого документа під назвою «зобов`язання» на ім`я керівника Черкаського РУП вбачається, що ОСОБА_9 не роз`яснено у зв`язку з чим, якими матеріалами, до якого органу і ким вона викликається. Не зазначена дата на яку вона повинна з`явитись та до якого органу.

Всі інші матеріали містять аналогічні відомості, де відсутня інформація, що ОСОБА_9 повідомлено про дату, час та місце розгляду справи відносно неї. За таких обставин суд першої інстанції помилково дійшов висновку про достеменну обізнаність ОСОБА_9 , щодо розгляду Придніпровським райсудом м. Черкаси у визначений час та дату судової справи щодо неї за клопотанням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання, так як матеріали справи не містять стверджуваних в ухвалі відомостей.

Водночас, суд, приймаючи рішення про скасування звільнення від відбування покарання, повинен досліджувати виключно поведінку засудженого під час іспитового строку та не виходити за межі матеріалів клопотання органу пробації, зокрема не виходити за межі строку іспитового терміну, який закінчився 21.04.2021 р.

Наприкінці іспитового строку в лютому-березні 2020 р. працівниками поліції остання притягувалась до адмінвідповідальності. Допущені нею правопорушення, такі як поява в громадському місці без маски, чи перехід проїжджої частини в невстановленому місці не є фактом, викладеному у поданні органу пробації, як свідчення небажання засудженої стати на шлях виправлення, оскільки сам факт вчинення адмінправопорушень не є самостійною, безпосередньою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного судом та є недостатньо переконливим доводом того, що вона не бажає стати на шлях виправлення.

Вчинення засудженою ОСОБА_9 адмінправопорушень, в сукупності з обставинами провадження, згідно яких вона з`являлася до органу пробації у визначені дні явок, обов`язки покладені на неї судом не порушувала, свідчить про відсутність умислу засудженої на ухилення від відбування покарання з випробуванням та небажання стати на шлях виправлення та не може бути безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання. За період іспитового строку ОСОБА_9 нових злочинів не вчиняла.

Законодавцем встановлено, що систематичне вчинення засудженою особою адмінправопорушень, що тягнуть за собою адмінстягнення, може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, лише у разі, якщо вчинення таких свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_9 не з`явилась до органу пробації лише в перший раз, в подальшому сумлінно виконувала покладений на неї обов`язок з`являтись на реєстрацію. Відтак, останнє не може об`єктивно свідчити про її небажання стати на шлях виправлення, адже вказаних порушень вона більше не допускала.

На сьогоднішній день жителі с. Вільхивчик, які є сусідами засудженої, характеризують її з позитивної сторони. З їх характеристик вбачається, що ОСОБА_9 проживає з ОСОБА_11 з 2022 р. За час свого проживання показала себе, як привітна та охайна дівчина, доброзичлива сусідка. Останні мали між собою тихі та спокійні стосунки. ОСОБА_9 допомагає у вихованні трьох дітей свого співмешканця, часто готувала, оскільки за спеціальністю була кухарем, займалась прибиранням, прасуванням речей, оскільки мати цих дітей була постійно відсутня. Багато часу приділяла розвитку та відпочинку дітей, приводила їх у сільський клуб на різні заходи. Сусіди підтверджують, що ОСОБА_9 приймала участь у громадській діяльності, а саме наведенню порядку в селі. Вказана характеристика була надана, зокрема, завідуючою сільського клубу ОСОБА_12 та депутатом сільської ради ОСОБА_13 .

Виконавчий комітет Селищенської сільської ради також характеризує ОСОБА_9 як добросовісну, відповідальну та таку, що в сім`ї та побуті поводить себе добре, в спірні стосунки не вступає, порушень громадського порядку не допускає. З 2022 р. здійснює догляд за неповнолітніми дітьми колишньої дружини цивільного чоловіка ОСОБА_14 , оскільки вони з неблагонадійної сім`ї ( мама часто залишала дітей на батька). ОСОБА_9 приймає активну участь у громадському житті та благоустрою села. Скарг від жителів на її поведінку не надходило.

Зокрема, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б негативно характеризували засуджену. Навпаки, оточення в якому зараз перебуває ОСОБА_9 позитивно її характеризує, що свідчить про те, що її життєві обставини змінились та вона бажає бути корисною суспільству. При цьому сама ОСОБА_9 демонструє розуміння неналежної поведінки в минулому та щире розкаяння в цьому.

Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 395 КПК предметом апеляційного оскарження є ухвала судді, і лише повний текст такої ухвали містить усі, передбачені ст. ст. 370, 372 КПК України, складові її змісту як відповідного судового рішення. Резолютивна ж частина не є окремим судовим рішенням, а відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК є однією з частин ухвали. Резолютивна частина ухвали було проголошена 24.01.2024 р., повний текст ухвали захисниця отримала 31.01.2024 р. За таких обставин, причини пропущення строку на подання апеляційної скарги, на думку захисниці ОСОБА_8 , є поважними і вона просить його поновити та розглянути апеляцію.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_9 та її захисницю ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити із вказаних у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, думку представника органу пробації ОСОБА_7 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисниці, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши часткове судове слідство, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим КПК України, може бути подана, зокрема, на ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, копію ухвали суду від 24.01.2024 р. захисниця ОСОБА_8 , так як і інші учасники провадження, отримала 31.01.2024 р. (т. 1, а. пр. 226), а зважаючи на те, що лише повний текст такої ухвали містить усі, передбачені ст. ст. 370 та 372 КПК України складові її змісту, як відповідного судового рішення тому, апеляційний суд вважає, що буде справедливим у даному випадку вважати строк на подачу апеляційної скарги пропущеним з поважних причин та необхідно поновити його.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вбачає, що встановлені місцевим судом обставини обґрунтування неявки ОСОБА_9 до Придніпровського райвідділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській обл. та систематичність притягнення ОСОБА_9 до адмінвідповідальності є достатнім та переконливим обґрунтуванням такого висновку.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що згідно вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.04.2020 р. (справа № 711/7951/19) ОСОБА_9 засуджена за ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вона звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо протягом іспитового строку один рік вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладені обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

роботи, навчання.

Даний вирок суду набрав законної сили 22.05.2020 р., про що свідчить розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 2).

27.05.2020 р. до Придніпровського райвідділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській обл. надійшли матеріали виконання вироку суду і цього ж дня вони прийняті до виконання.

За письмовими поясненнями ОСОБА_9 до органу пробації, вона 10.06.2020 р. письмово повідомила, що зобов`язується з`являтися до Центру пробації і їй відомо, що вона поставлена на відповідний облік.

Відповідно до підписки від 21.09.2020 р., ОСОБА_9 роз`яснені права та обов`язки, визначені ст. 15 ЗУ «Про пробацію» та ст. ст. 164 та 166 КВК України, про що свідчить її розписка та це вона підтвердила в судовому засіданні місцевого суду (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 46).

Постановою від 21.09.2020 р. засуджена зобов`язана з`являтися на реєстрацію до Придніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській обл. і призначено днем явки 1-ша та 3-тя середа кожного місяця. З постановою ОСОБА_9 ознайомлена під розписку 21.09.2020 р. (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 48).

Відповідно до листа реєстрації вбачається, що ОСОБА_9 на реєстрацію до органу пробації не з`явилась 7.10.2020 р. Відповідно до пояснень, які вона подала до центру пробації 15.10.2020, остання повідомила, що на реєстрацію 7.10.2020 р. не з`явилась, тому що була на дні народження ОСОБА_15 в Дахнівка, поважних причин для неявки не мала і зобов`язувалася не порушувати покладені судом обов`язки ( а. пр. 70).

В судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_9 підтвердила свої пояснення від 15.10.2020 р. і повідомила, що ОСОБА_16 - це її дядько (хоча підтверджень родинних відносин немає).

З огляду на досліджені письмові докази, а також пояснення учасників справи, зокрема і самої засудженої, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_9 без поважних причин не з`явилася до органу пробації на реєстрацію 7.10.2020 р. і апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він є обґрунтованим та заснованим на письмових матеріалах провадження.

Крім того, судом встановлено, що 15.10.2020 р. ОСОБА_9 органом пробації була попереджена про те, що у випадку подальшого невиконання обов`язків, покладених на неї вироком суду, або систематичного вчинення адмінправопорушень, за які будуть накладатися адмінстягнення, орган з питань пробації може направити до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і вона може бути направлена для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі, на підставі ст. 78 КК України (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 71).

Цього ж дня, на підставі ст. 2 Порядку № 272/5, з засудженою ОСОБА_9 інспектором центру пробації проведено бесіду, про що свідчить довідка, яка підписана і засудженою (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 72).

Відповідно до матеріалів, досліджених і наявних в особовій справі відносно ОСОБА_9 , встановлено, що

1) постановою ЕАМ № 3379914 від 3.11.2020 р. ОСОБА_9 притягнута до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП перехід пішоходом проїзної частини у невстановлених місцях ( особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 79);

2) 3.02.2021 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП поява в громадському місці на зупинці громадського транспорту у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 96, постанова ЕГА №149747);

3) 1.03.2021 р. за ст. 177 КУпАП придбання самогону та інших міцних спиртних напоїв

домашнього вироблення (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 92, постанова ГАБ № 421383);

4) 26.03.2021 р. за ч. 2 ст. 443 КУпАП перебування в громадському місці під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 95, постанова ЕГА № 209334);

5) 29.03.2021 р. за ч. 2 ст. 443 КУпАП перебування в громадському місці під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (особова справа ОСОБА_9 № 37/2020, а. пр. 94, постанова ЕГА №213841);

6) 29.03.2021 за ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство (постанова суду №712/3660/21, т. 1, а. пр.198-199).

В судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_9 повністю визнала факти вчинення нею цих адмінправопорушень; вона повідомила деякі факти та уточнення, які мали місце під час цих подій, що очевидно свідчить про дійсність обставин, викладених у постановах. Крім того, вона зазначила, що всі ці постанови нею не оскаржувалися у порядку та строки, визначені чинним законодавством. Також, при огляді під час розгляду справи (провадження №1-в/711/2/24) постанов, повідомила, що у цих постановах, які винесені органами Національної поліції, наявні саме її підписи у графі «отримання постанови та підпис правопорушника».

В судовому засіданні ОСОБА_9 надала копію свідоцтва про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де матір`ю дитини записана ОСОБА_9 . Проте, за її поясненнями, вона позбавлена батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_18 .

Відповідно до вимог ч. ч. 1-4 ст. 166 КВК України передбачено, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адмінстягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адмінстягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адмінстягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: 1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або 2) систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адмінстягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком.

Положення ч. 2 ст. 78 КК України узгоджуються з вимогами ст. 166 КВК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що клопотання органом пробації, яке датоване 20.04.2020 р., надійшло до суду 21.04.2021 р. вхідний номер НОМЕР_1 , про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (т. 1, а. пр. 1), а тому місцевий суд обґрунтовано вважав, що клопотання подано у межах однорічного іспитового строку, встановленого вироком суду від 21.04.2020 р. Крім того, за матеріалами особової справи встановлено, що орган пробації лише 20.04.2021 р. (вхідний номер 920) отримав від органів патрульної поліції копії постанов про притягнення ОСОБА_9 до адмінвідповідальності у 2021 році (особова справа № 37/2020, а. пр. 93-96).

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд вірно встановив фактичні дані щодо того, що засуджена ОСОБА_9 допустила факт неприбуття для реєстрації без поважних причин до сектору з питань пробації, що підтверджується листом реєстрації (особова справа № 37/2020, а. пр. 49).

Крім того, апеляційний суд, з огляду на вищезазначене та зважаючи на кількість постанов про притягнення ОСОБА_9 до адмінвідповідальності, дійшов висновку про те, що така негативна поведінка засудженої ОСОБА_9 носить систематичний характер. При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 притягували до адмінвідповідальності не тільки за перебування у громадському місці без засобів індивідуального захисту, а й за: перебування в нетверезому вигляді у громадському місці, придбання у невстановленої особи пляшки горілки (самогону) для власного споживання та дрібне хуліганство, що в сукупності свідчить про її вкрай поверхове відношення до того, що суд, призначивши їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України, надав їй можливість на виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував поведінку ОСОБА_9 під час розгляду судом справи за клопотанням інспектора органів пробації. Так, засуджена ОСОБА_9 неодноразово піддавалася приводу до суду і оголошувалася в розшук, будучи під розписку повідомленою про чергове судове засідання - до суду не з`явилася і жодного разу не повідомила про причини своєї неявки, при цьому, будучи достеменно обізнаною про судовий розгляд даної справи, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому апеляційний суд також враховує те, що засуджена ОСОБА_9 була попереджена в установленому законом порядку про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування призначеного покарання (особова справа № 37/2020, а. пр. 71).

Підстав для неодноразового здійснення щодо засудженої таких попереджень, немає, з огляду на норми чинного законодавства, зокрема і вказаного Порядку № 272/5.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та цілком обґрунтованого висновку, що засуджена ОСОБА_9 мала реальну можливість виконувати покладені на неї судом обов`язки у вигляді реєстрації і вищевказані факти в сукупності свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, намагання уникнути контролю за поведінкою останньої зі сторони органу з питань пробації.

В зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції за наявних обставин цілком обґрунтовано дійшов висновку, що така поведінка засудженої носить систематичний характер та безумовно свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, намагання уникнути контролю за її поведінкою зі сторони органу з питань пробації, а тому задовольнив дане подання органу пробації і скасував звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та направив її в місця позбавлення волі для реального відбування покарання, призначеного вироком суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисниці ОСОБА_8 , що необхідно скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання органу пробації, оскільки оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, то ці доводи є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дії засудженої ОСОБА_9 свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, намагання уникнути контролю за її поведінкою зі сторони органу з питань пробації, систематичність притягнення її до адмінвідповідальності у сукупності з тим, що засуджена була попереджена у встановленому законом порядку про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування призначеного покарання доведена сукупністю зібраних належних та допустимих доказів у своєму взаємозв`язку.

Що стосується того, що ОСОБА_9 не було відомо про судовий розгляд щодо неї та оголошення її в розшук та що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про достеменну обізнаність ОСОБА_9 , щодо розгляду Придніпровським райсудом м. Черкаси у вичначений час та дату судової справи щодо неї за клопотанням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання, так як матеріали справи не містять стверджуваних в ухвалі відомостей, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження безспірно встановлено, що поведінка ОСОБА_9 була спрямована на те, щоб уникнути контролю за її поведінкою з боку органів пробації та розгляду справи судом. Про це, зокрема свідчить те, що: засуджена ОСОБА_9 не отримувала поштові рекомендовані листи, які направлялись Придніпровським райсудом м. Черкаси для виклику в судові засідання (т. 1, а. пр.11-12, 24); на направлені SMS-повідомлення не реагувала (т. 1, а. пр. 8, 22). В матеріалах провадження є пояснення ОСОБА_9 від 11.08.2021 р. (т. 1, а. пр. 44), в якому вона зобов`язується з`явитись на судове засідання 12.08.2021 р. на 14:00 год. Проте, незважаючи на таке зобов`язання, в судове засідання суду 12.08.2021 р. засуджена не з`явилась, що підтверджується даними журналу судового засідання від 12.08.2021 р. (т. 1, а. пр. 45). Окрім цього, відповідно до пояснень ОСОБА_9 від 16.04.2022 р. (т. 1, а. пр. 54) вона зобов`язалась прибувати до органу поліції, прокуратури за викликами, проте, вже на виклик Придніпровського райсуду м. Черкаси, який датований 22.04.2022 р., тобто лише через 6 днів після зобов`язання, SMS-повідомлення до ОСОБА_9 не було доставлене. А згідно журналу судового засідання (т. 1, а. пр. 62) секретар судового засідання телефонувала ОСОБА_9 на вказаний нею номер телефону, який розпочинався на 097, то слухавку взяв іноземець, а на 093 «абонент знаходиться поза зоною досяжності». Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що засуджена ОСОБА_9 неодноразово піддавалася приводу до суду і оголошувалася в розшук; будучи під розписку повідомленою про чергове судове засідання, - до суду не з`явилася і жодного разу не повідомила про поважність причин своєї неявки, при цьому, будучи достеменно обізнаною про судовий розгляд даної справи, що підтверджується матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність позитивних характеристик засудженої ОСОБА_9 , то вони ніяким чином не спростовують поведінку засудженої ОСОБА_9 у взаємозв`язку із вчиненими адмінправопорушеннями та самі по собі не можуть бути підставою для скасування вірного за своєю суттю рішення суду першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи захисниці, що після притягнення ОСОБА_9 до адмінвідповідальності, остання не була попереджена про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування призначеного покарання, враховуючи, що попередження від 15.10.2020 р. не слід брати до уваги, а тому, як вважає захисниця, відсутні підстави для задоволення клопотання органу пробації, оскільки уповноваженими особами органів пробації були вчинені всі необхідні дії та прийняті рішення щодо виконання вироку суду від 20.04.2020 р. Крім того, ОСОБА_9 була попереджена в установленому законом порядку про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляції захисниці, що суд врахував в першу чергу процесуальну поведінку засудженої під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому що встановлені та викладені в судовому рішенні обставини свідчать про порушення з боку засудженої саме під час її відбування покарання за вироком суду.

Крім того, надані захисницею документи про стан вагітності засудженої не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, тому що чинний КК України та КВК України передбачають можливість відбування жінками покарання у виді позбавлення волі і в стані вагітності.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що призначаючи покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції надав засудженій можливість на виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням. Проте поведінка засудженої ОСОБА_9 свідчить про те, що вона не виявила бажання скористатися такою можливістю уникнути реального відбування покарання, в умовах контролю за її поведінкою з боку органів пробації протягом іспитового строку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 24.01.2024 р., якою скасоване звільнення від відбуття покарання з випробуванням за вироком Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.04.2020 р. відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді