Провадження № 1-кс/686/5402/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницького, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, директора ТОВ «СТАРТПРО», на утриманні двоє дітей, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000521,

встановив:

20.06.2024 року старший слідчий відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що «в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх наслідки, у вигляді смерті особи, та бажаючи їх настання, запланував організувати вбивство останнього, замовивши його виконання іншій особі, тобто, скоїти вбивство на замовлення, безпосереднє виконання вбивства ОСОБА_7 вирішив покласти на іншу особу. З цією метою, в кінці березня 2024 року (точну дату в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 звернувся до знайомого, анкетні дані якого змінено, - ОСОБА_8 , з проханням вчинити вбивство ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність злочинного наміру ОСОБА_6 , направленого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, проінформував правоохоронні органи про організацію вчинення злочину, з метою недопущення здійснення злочинного наміру ОСОБА_6 .

В подальшому, 18.06.2024 близько 09 год., з метою створення уяви у ОСОБА_6 про виконання його завдання, що стосується вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за допомогою інтернет месенджера, на мобільний номер ОСОБА_6 надіслав імітаційні фотознімки, на яких зображено ОСОБА_7 із видимими тілесними ушкодженнями, у вигляді рубленої рани голови, та домовився з ним про зустріч.

18 червня 2024 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, зустрівся із ОСОБА_6 , неподалік будинку АДРЕСА_3 , де повідомив про виконання замовлення, а саме, вбивства ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_8 вказав ОСОБА_6 на необхідність розрахуватися за виконану роботу, тобто, за вбивство ОСОБА_7 за раніше обумовлені грошові кошти в сумі 10000 грн. При цьому, ОСОБА_6 , переконавшись про виконання домовленості щодо вбивства ОСОБА_7 , вказав ОСОБА_8 про необхідність видалення фотознімків, із зображенням ОСОБА_7 із видимими тілесними ушкодженнями, у вигляді рубленої рани голови, та повідомив ОСОБА_8 , що на даний момент не має готівкових грошових коштів та запропонував останньому перерахувати грошові кошти на банківську картку. В подальшому, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 номер банківської картки - № НОМЕР_1 , яка належить його товаришу ОСОБА_9 .

Цього ж дня, о 19 год. 53 хв. ОСОБА_10 , будучи не обізнаним в злочинній діяльності ОСОБА_6 , діючи на прохання останнього, перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 грошові кошти, в сумі 1000 грн., тобто, таким чином, ОСОБА_6 здійснив оплату за виконану роботу ОСОБА_8 щодо здійснення вбивства ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для організації умисного вбивства ОСОБА_7 , вчиненого на замовлення, спрямованого на умисне вбивство останнього, яке не було вчинене з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6

18.06.2024, в порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

19.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України, задля запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, не визначаючи розмір застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час, або ж визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000521, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000521 від 06.06.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

18.06.2024 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання - 23 год. 15 хв. 18.06.2024 р.

19.06.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на первинній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протоколи допитів свідків ОСОБА_8 від 12.06.2024 р. та від 19.06.2024 р., ОСОБА_11 від 20.06.2024 р., ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 19.06.2024 р.; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.06.2024 р.; протокол добровільного надання предметів, що мають доказове значення, для приєднання до матеріалів кримінального провадження від 19.06.2024 р.; протокол затримання ОСОБА_6 від 19.06.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення правопорушення, не встановлено.

При цьому, слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Санкція ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як особливо тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час не усі свідки встановлені та допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та дані, які характеризують його особу, зокрема й те, що він, хоча на сьогоднішній день є несудимою особою, однак, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, про що свідчить факт надходження до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, роботу, родину, зокрема, й батька похилого віку, який хворіє, на утриманні ОСОБА_6 має неповнолітню доньку та малолітнього сина, який є інвалідом, окрім того, займався підозрюваний й волонтерською діяльністю, має державні нагороди. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину спрямованого проти життя особи, який, в свою чергу визначається високим ступенем небезпечності для суспільства.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у нього родини, дітей на утриманні, належного грошового забезпечення, репутацію ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпечність, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки та застави, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків, зокрема, й за допомогою засобів телефонного зв`язку або через третіх осіб. У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілого, і хоча вказаний особливо тяжкий злочин, фактично лише через втручання працівників правоохоронного органу, не спричинив загибель людини, проте ОСОБА_6 мав умисел саме на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 та, передаючи грошові кошти для виконавця вчинення злочину, був впевнений у тому, що злочин було доведено до кінця, до того ж обставини розслідуваного кримінального правопорушення свідчать про відсутність спонтанної, необдуманої поведінки підозрюваного, спрямованість умислу якого також була підкріплена пошуком можливого виконавця вбивства на замовлення.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час доби, або застави. Крім того, аргумент сторони захисту щодо необхідності ОСОБА_6 надавати допомогу його похилого віку батьку, а також здійснювати догляд за дитиною-інвалідом, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки доказів тієї обставини, що батько підозрюваного та його діти не можуть обходитись саме без допомоги ОСОБА_6 , стороною захисту не надано, та спростовуються показами самого підозрюваного про те, що у зв`язку з ремонтними роботами у квартирі він почав проживати спільно з батьком, а діти ОСОБА_6 , на даний час, проживають зі своєю матір`ю, тому, очевидно, що остання й здійснює догляд за вказаною дитиною-інвалідом.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 16.08.2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16 серпня 2024 року включно.

Ухвала діє до 16 серпня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя