Справа № 367/2597/24
Провадження №1-кс/367/626/2024
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2024 року м. Ірпінь

Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь клопотання особи, щодо якої розглядається питання про арешт майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ВС ТАНОВИВ:

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання особи, щодо якої розглядається питання про арешт майна ОСОБА_3 , в якому він просить скасувати накладений ухвалою слідчого суддя Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 369/6006/16-к арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:5036, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 35841137 від 02.04.2015 року. В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на те, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:5036, не мав статусу підозрюваного, цивільний позов стосовно вказаної земельної ділянки не подавався. Також зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, триває з 2016 року (більше семи років). При цьому, жодній особі в цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, не зібрано реальних підстав (доказів) для того, щоб стверджувати, що арешт майна забезпечить покарання у вигляді конфіскації майна, що земельна ділянка є доказом завдання шкоди. Тому вважає, що арешт належної йому на праві власності земельної ділянки порушує його права на володіння та користування майном.

У судове засідання особа, щодо майна якої розглядається питання про арешт майна ОСОБА_3 , не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити подане клопотання.

Прокурор у судові засідання 09.05.2024, 12.05.2024, 22.05.2024 та 03.06.2024 не з`явилася, до суду 23.05.2024 надійшла заяву про розгляд справи без її участі, проти скасування арешту заперечувала, зазначивши, що наразі у вказаному кримінальному провадженні проводиться експертиза, яка тривалий час не може бути завершена, а тому причини, що зумовили накладення арешту на майно, ще продовжують існувати і зняття арешту є недоцільним.

У ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя визнає можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явилися, на підставі наданих матеріалів.

Згідно зі ст. 27, ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України фіксування судового судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, копії матеріалів кримінального провадження, надані прокурором на запит слідчого судді, дійшов таких висновків.

Прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0000054 від 20.10.2016 року за ч.1 ст. 364 КК України об?єднано з кримінальним провадженням №0003430 від 10.09.2015 року за ч. 1 ст. 364 КК України та об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно єдиний номер № 0003430. Підслідність вищевказаного кримінального провадження постановою прокурора від 11.10.2021 року визначена за Слідчим відділенням Відділу поліції N° 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, а процесуальне керівництво кримінальним провадженням здійснює Бучанська окружна прокуратура Київської області.

У кримінальному провадженні № 0000054 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:5036, власником якої є ОСОБА_3 , та який не був присутній під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт належного йому майна. При цьому арешт накладено слідчим суддею з метою збереження вказаного майна, оскілки воно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

При вирішенні питання щодо скасування арешту з належної ОСОБА_3 земельної ділянки слідчий суддя бере до уваги той факт, що досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, не завершено, разом з тим триває вже майже 7 років, арешт на належну ОСОБА_3 земельну ділянку накладений з 04.07.2016, у цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, що свідчить про тривале та необґрунтоване обмеження законних прав власника майна. Тривале, проведення експертизи у вказаному кримінальному провадженні не може бути підставою для обмеження прав власника на земельну ділянку.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Розумність та співмірність обмеження права власності законного власника суперечить завданням кримінального провадження, зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права власника ОСОБА_3 оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, щодо якої розглядається питання про арешт майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, - задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 369/6006/16-к арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:5036, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 35841137 від 02.04.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1