Справа № 148/1022/21
Провадження №11-кп/801/729/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.04.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000075 від 14.03.2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_10

захисника: ОСОБА_6

потерпілих: ОСОБА_11 ,

ОСОБА_9 ,

законного представника: ОСОБА_12 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру : ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.04.2024 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відмовлено.

В задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п. п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу та постановити нову про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, вказаної у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру по обвинуваченню у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.04.2024 року.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000075 від 14.03.2021 року нетяжкий злочин був вчинений ОСОБА_7 13.03.2021 року.

В матеріалах провадження міститься клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згідно якого нетяжкий злочин вчинений - 13.03.2021 року, тому строк давності притягнення ОСОБА_7 до відповідальності сплив 14.03.2024 року.

Оскільки, норми КПК не містять жодних обмежень щодо застосування вимог ст. 49 КК України відносно особи щодо якої розглядається в суді клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, захисник просила суд звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрити провадження по справі.

Однак, незастосування судом до ОСОБА_7 положень ст. 49 КК України позбавило його права на справедливий суд та обмежило його права передбачені КПК України.

Вимоги апеляційної скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 мотивовано тим, що в провадженні Тульчинського районного суду знаходиться справа про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №000007 від 14.03.2021року, однак від вказаної дати, а саме 13.03.2024 року минуло три роки, тому строк давності притягнення ОСОБА_7 до відповідальності сплив 14.03.2024 року.

Прокурором не доказано, що саме те діяння, яке поставлено ОСОБА_7 за провину дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, не доведено твердження про небезпеку його особи для суспільства, оточуючих та самого себе, оскільки ОСОБА_7 офіційно працює, платить податки, продовжує навчання, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками, примусового лікування не потребує, оскільки лікується добровільно під наглядом лікарів-спеціалістів і психолога, яким довіряє.

Крім того, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не визнають себе потерпілими, вказують, що заяв про залучення їх до кримінального провадження в якості потерпілих не подавали.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив відмовити, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які просили задоволити апеляційну скаргу, законного представника ОСОБА_12 , яка просила задоволити апеляційні скарги, особу стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційні скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг , суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно матеріалів кримінального провадження в провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області на розгляді перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000075 від 14.03.2021 відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У даному кримінальному провадженні прокурором було прийнято рішення про зміну кваліфікації суспільно-небезпечних діянь, вчинених ОСОБА_7 з ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

За правилами ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого ст. 477 КПК.

Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не визнають себе потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вказують на те, що 01.11.2022 року на адресу суду першої інстанції направляли заяви про виключення їх з числа потерпілих у даному кримінальному провадженні на підставі ч.7 ст. 55 КПК України.

Крім того, під час апеляційного розгляду від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 надійшли заяви, в яких вони вказують, що без їхнього згоди їх визнано потерпілими у кримінальному провадженні за № 0000075 від 14.03.2021 відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, хоча вони не заявляли про вчинення щодо них суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_7 .

Суд, вирішуючи питання про відмову у в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також клопотання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п. п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України, не врахував вимоги ст. 477 КПК України, не дав оцінку позиції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,які не вважають себе потерпілими, заяв відповідних не подавали, обставини кримінального правопорушення та допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Підставою скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 409 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, ухвала суду щодо особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки на даній стадії судового розгляду суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

При новому судовому розгляді суду необхідно врахувати наведене в ухвалі та перевірити доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 .В

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409,412, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника, потерпілих задоволити частково.

Скасувати ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.04.2024 року.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4