Справа № 138/3580/23
Провадження №11-кп/801/524/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000518 від 10.10.2023 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2023 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України невідбуту частину покарання у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень постановлено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , проходячи військову службу на посаді дизеліста-електрика радіолокаційної станції ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у порушення ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. 6, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 10.10.2023 о 19 годині 00 хвилин поряд з автобусною зупинкою с. Сонячне Могилів-Подільського району Вінницької області, незаконно, шляхом знахідки, достовірно розуміючи, що перед ним психотропна речовина та той факт, що він засуджений протягом року за ст. 309 КК України, придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - амфетамін, загальною масою 0,3104 г, яку зберігав при собі без мети збуту.

У подальшому того ж дня, ОСОБА_7 о 19 годині 30 хвилин поряд з автобусною зупинкою по вул. Головна с. Сонячне Могилів-Подільського району Вінницької області , при спілкуванні із працівниками сектору кримінальної поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області добровільно видав заборонену речовину амфетамін, загальної масою 0,3104 г.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, в якому застосувати до ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, а саме штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. Вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, наслідок суворості. Вважає, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано особу засудженого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Злочином не завдано нікому шкоду, обвинувачений добровільно видав працівникам поліції заборонену речовину, давав правдиві покази та визнав вину, влаштувався на роботу та сплатив штрафи, фінансово допомагає пасинку, має проблеми зі здоров`ям.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурорів, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікація вчиненого за ч. 2 ст. 309 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, і в апеляційній скарзі, не оспорюється.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як слідує із змісту оскаржуваного вироку, обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував, характер та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, за попереднім місцем роботи характеризувався негативно, наразі не працює, злочин вчинив перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Також суд зважив на фінансову неспроможність обвинуваченого з огляду на те, що останній лише частково сплатив адміністративні та кримінальні штрафи, призначені йому судами у 2023 році.

Поряд з цим, судом першої інстанції враховано також пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Доводи захисника стосовно наявності підстав для призначення покарання не пов`язаного з позбавлення волі колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Реалізація такої мети є одним з аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

На переконання колегії суддів, зазначені захисником в апеляційній скарзі доводи, не дають підстав для пом`якшення обраного обвинуваченому покарання та призначення покарання у виді штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, який було розстрочено у зв`язку з неможливістю його сплатити одним платежем, знову вчинив злочин в сфері обігу наркотичних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу, що виправлення засудженого є таким впливом покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті його негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, зокрема і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до засудженого покарання в його особистості відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного і є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Це рішення належним чином вмотивоване, відповідає вимогам кримінального закону і підстав для зміни вироку, як про це сторона захисту ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4