Справа № 215/3972/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , розглянувши клопотання Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3» про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2024 р. у відношенні засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, надійшло вказане клопотання, з посиланням, як на правові підстави, на п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КК України. У якості фактичних підстав вказано, що в ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», відбуває покарання засуджений ОСОБА_2 , який вироком від 09.11.2023 р. Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, засуджений за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 1, 71, 72 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі.

Але, вироком від 04.04.2024 р. Дніпровського апеляційного суду, вирок від 09.11.2023 р. Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, скасовано в частині призначеного покарання, а ОСОБА_2 засуджено за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 1, 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 11.03.2020 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу у вигляді 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На даний час потребують усунення протиріччя, які виникли під час виконання вироку від 04.04.2024 р. Дніпровського апеляційного суду, а саме при винесенні вказаного вироку, не враховано вирок від 11.01.2024 р. Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, яким ОСОБА_2 засуджений за ст. 190 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про всякого роду сумнівів і протиріччя, що виникають при виконанні вироків.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, подається до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Суд звертає увагу, що посилаючись на п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, в якому мова йде про застосування покарання за наявності кількох вироків, ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» невірно зазначає, що цей пункт передбачає вирішення питань про всякі сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, тоді коли у КПК України вказана підстава передбачена при звернені до суду у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Вказані у клопотанні підстави звернення до суду розглядаються судом у порядку визначеному різними пунктами, а саме, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, розглядаються за п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, а передбачені п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, розглядаються відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Приймаючи рішення за клопотанням, виходжу з наступного.

Відповідно до ст. 4 КВК України, підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 КВК України, установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії).

Відповідно до ст. 18 КВК України, слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

При цьому, згідно до ст. 87 КВК України, особи, засуджені до позбавлення волі, направляються із слідчих ізоляторів для відбування покарання до установ відбування покарань, не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили.

Таким чином, для осіб, які засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, місце виконання та відбування покарання співпадають.

Згідно до ст. 89 КВК України, осіб, вперше засуджених до позбавлення волі за нетяжкі чи тяжкі злочини, може бути за їхньою згодою залишено у слідчому ізоляторі для роботи з господарського обслуговування. Залишення засуджених для виконання роботи з господарського обслуговування проводиться наказом начальника слідчого ізолятора за наявності письмової згоди засуджених.

Відповідно до ст. 90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Як зазначено в клопотанні ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», засуджений ОСОБА_2 відбуває в цій установі покарання. Але до клопотання не додано розпорядження про виконання вироків, які набрали законної сили та наказу начальника слідчого ізолятора про залишення засудженого для виконання роботи з господарського обслуговування, а саме за всіма вказаними у клопотанні вироками. Тобто, не додано документів, які підтверджують, що ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», є одночасно як місцем відбування покарання, так і місцем виконання одночасно всіх цих вироків.

Тобто, на цей час юрисдикція Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, є спірною стосовно питань виконання та відбування вироків вказаних у клопотанні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria та у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, в тому числі стосовно територіальної підсудності, приймає будь-які рішення за заявою, клопотанням засудженого, або клопотанням, поданням установи виконання покарань, що не відноситься до його, в тому числі територіальної юрисдикції.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у 2017 р. в своєму «Узагальнені судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків», роз`яснював, що «результати аналізу надісланих для узагальнення матеріалів дають підстави для висновку про те, що у переважній кількості випадків суди правильно застосовували кримінальне процесуальне законодавство в частині правових наслідків порушення положень КПК про територіальну підсудність розгляду подань (клопотань) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. В деяких випадках суди, встановивши, що подане клопотання (подання) перебуває за межами його підсудності, постановляли ухвалу про повернення подання або клопотання.

Разом з тим у судовій практиці мав місце інший підхід, коли суди, встановивши, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, є йому непідсудним, постановляли ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

З огляду на наведені положення та враховуючи, що у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст. 539 КПК України, суд не здійснює розгляд по суті клопотання, встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, а з урахуванням положень ст. 539 КПК України, суд вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду».

Аналіз вище наведених норм, в їх структурному закріпленні та послідовному викладені в КПК і КВК України, та практики Європейського Суду з прав людини, вказує на те, що в першу чергу суд, отримавши заяву, клопотання, засудженого, подання адміністрації установи, де утримується особа, у разі встановлення порушень правил територіальної підсудності, повертає заяву, клопотання засудженого, подання установи, тобто суд виконує процесуальні дії виключно в межах зазначеного раніше.

Тому роблю висновок, що подане клопотання підлягає поверненню установі, яка його подала для усунення вказаних недоліків та звернення з ним до належного суду, яким є місцевий суд, у межах територіальної юрисдикції якого повинні виконуватися вироки у відношенні засудженого та одночасно відбуватися покарання за ними, згідно до норм КВК України, перерахованих судом.

На підставі викладеного, ст. ст. 4, 11, 18, 87, 89, 90 КВК України, керуючись ст. ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3» про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2024 р. у відношенні засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути установі, яка його подала, а саме Державній установі «Криворізька установа виконання покарань № 3», без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд. Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя: