У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4686/24

Провадження № 1-кп/183/1500/24

03 липня 2024 року м. Новомосковськ

Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровськоїобластіускладі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у кримінальному провадженні №0000232 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Первомайського району, Харківськоїобласті, громадянинаУкраїни, з середньоюосвітою, одруженого, військовослужбовцявійськовоїслужби по мобілізаціїпід час воєнного стану, на посаді солдата резерву запасноїротивійськовоїчастини НОМЕР_1 , у військовомузванні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.4 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під ватрою на 60 днів. Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за які передбачені покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_9 , володіючи відомостями щодо свідка військовослужбовця, сторони обвинувачення, очевидця подій, який не допитаний, може вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також, на думку прокурора, враховуючи, що військова частина, в якій ОСОБА_9 проходить військову службу систематично здійснює виїзди в зони активних бойових дій, останній матиме можливість не прибувати, або несвоєчасно прибувати за викликом до суду. Крім того, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 , існує ризик вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, надали до суду клопотання про проведення підготовчого судового розгляду кримінального провадження за їх відсутності.

Представник потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , просила проводити судове засідання 03.07.2024 за її відсутності.

Захисник ОСОБА_7 просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання її підзахисного ОСОБА_9 під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, а також наявність соціальних зв`язків у обвинуваченого, постійного місця проживання, відсутність намірів впливати на свідків по даному кримінальному провадженню. У зв`язку з цим, просила змінити її підзахисному ОСОБА_9 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідив зміст клопотання про продовження тримання під вартою, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує,змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до йогоспливу.

Так ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який продовжено ухвалою суду Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.05.2024.

Строк діїзапобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується10.07.2024, однак до спливуцього строку судовийрозгляд не буде завершений, оскільки по кримінальному провадженню не допитані свідки, потерпілий, не досліджені письмові докази, не допитаний обвинувачений.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачуються у закінченому замаху на вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, а саме у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_9 , обвинувачення та обставини скоєного кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 , у разі визнання останнього винуватим у вищевказаних кримінальних правопорушеннях, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_9 , володіючи відомостями щодо осіб потерпілих та свідка, військовослужбовця, який безпосередньо був присутнім під час вказаних подій та проходить службу разом із ОСОБА_9 , не допитані в судовому засіданні, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, оскільки прокурор не довів належними засобами доказування те, що існує реальна можливість вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК, як і не довів участь Військової частини, в якій проходить службу за мобілізацією обвинувачений, у бойових діях, тому ризики, передбачені

п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свого підтвердження не знайшли.

Судом враховано аргументи, які наводилися захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 щодо соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності постійного житла в межах Харківської області, проте в даному випадку суд приходить до переконання, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 в повній мірі відповідатиме меті, яка полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з урахуванням реальної наявності ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1

ст. 177 КПК України та виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , умови проходження ним служби, забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнім арештом, як на тому наполягала сторона захисту неможливо.

Крім того, суд при оцінці можливості продовження запобіжного заходу, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Означене є беззаперечною підставою для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для зміни його на більш м`який запобіжний захід.

З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором доведено, що ризики, передбачені

п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, вони не зменшились, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 є обґрунтованим.

Судом враховано аргументи, які наводилися захисником ОСОБА_7 , щодо соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності місця проживання бажання обвинуваченого працевлаштуватись, проте в даному випадку суд приходить до переконання, що на цей час продовжують існувати ризики, передбаченіп. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюобвинуваченому ОСОБА_9 в повній мірі відповідатиме меті, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

На переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені

п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 331, 371, 376 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвартою до 29.08.2024 включно.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, її захисником, потерпілим, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятиднів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в судіпершоїінстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3