Номер провадження: 11-кп/813/369/24
Справа № 494/632/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Березівського районного Одеської області від 02.05.2023 у кримінальному провадженні №0000120, внесеному до ЄРДР 19.02.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, інваліда 2-ї групи, не працюючого, не судимого, зареєстрованого фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки та згідно із ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, а саме з 02.05.2023.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів, процесуальних витрат та цивільного позову.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 19 лютого 2020 року приблизно 16 годині 00 хвилин грубо порушив пункти: 2.3 б); 11.3; 12.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби, в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги сполученням с. Мар`янівка - с. Вікторівка Березівського району Одеської області. Проїжджаючи ділянку дороги 1,5 км.+ 38 м. від с. Мар`янівка, зазначеної автодороги у Березівському районі Одеської області, рухаючись збоку села Мар`янівка в напрямку села Вікторівка, поза населеного пункту, на прямій ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та дорожніх знаків водій ОСОБА_8 вкрай уважним не був, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, і під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобілю та безпечно керувати ним, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді саден голови та крововиливів в апоневроз голови, субарахноїдального та субдурального крововиливу головного мозку та мозочку, закритих переломів І та II правих ребер по навколо хребтовій лінії, І,II,III,IV лівих ребер по навколо хребтовій лінії і VII лівого ребра по задній пахвовій лінії, саден тулубу та лівого колінного суглобу, синця шиї.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої внутрішньочерепної травми (травматичного субарахноїдального та субдурального крововиливу під оболонки головного мозку та мозочку), що потягнула за собою набряк та стиснення головного мозку, ускладненою закритою травмою грудної клітки у вигляді переломів правих та лівих ребер, на що вказують дані дослідження трупа: наявність саден голови, що є точками прикладання травмуючої сили, субарахноїдального та субдурального крововиливів під оболонки головного мозку, наявність переломів І та II правих ребер та І, II, III, IV, VII лівих ребер.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та не долучив до провадження подані обвинуваченим 01.05.2023 заперечення на обвинувальний акт. Вказує, що в поданих заперечення зазначалось що діяння, які інкримінуються ОСОБА_8 не містять ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому суд не мав права розглядати кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи належним чином сповіщеним про дату та час в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. При цьому клопотань про його обов`язкову участь у судовому засіданні не заявляв.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та потерпілої, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд установити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого ст. 381 КПК України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду не дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції з огляду на наступне.

З журналу судового засідання від 04.04.2023 і аудіо запису фіксації судового процесу та оскаржуваного вироку вбачається, що суд, встановивши факт визнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та обговоривши питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, ухвалив провести розгляд у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Однак, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 01.05.2023 подав до суду заперечення на обвинувальний акт. Вказане питання щодо заперечень обвинуваченого було вирішено районним судом у судовому засіданні від 02.05.2023, про що була постановлена відповідна ухвала районного суду.

У запереченнях обвинувачений приводить доводи про свою невинуватість та просить ухвалити виправдувальний вирок, чим фактично не визнає вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вищевикладене не надавало можливість застосування судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 349 КПК України під час розгляду цієї справи, оскільки підстав вважати, що обвинувачений повністю визнав свою вину не знайшли своє підтвердження, а тому районний суд повинен був дослідити усі докази у кримінальному провадженні.

Недотримання районним судом вимог ст. 349 КПК України призвело до однобічності та неповноти судового розгляду, не дослідження таких обставин, з`ясування яких може мати суттєве значення для правильного і всебічного розгляду справи, що свідчить порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України, які у відповідності до положень ст.ст. 409, 411, 412 КПК України є підставами для скасування вироку суду.

Таким чином враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та допущених районним судом порушень, а саме неналежного виконання районним судом вимог ст. 349 КПК України при проведенні судового розгляду, який суперечив вимогам положень ст. 2 КПК України, фактично позбавив гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, колегія суддів вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України, визнає їх підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження, у відповідності до вимог положень ст. 416 КПК України.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, а тому доводи апеляційної скарги мають бути перевірені судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження, за наслідками якого з дотриманням вимог кримінального процесуального і кримінального закону належить прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Березівського районного Одеської області від 02.05.2023 у кримінальному провадженні №0000120, внесеному до ЄРДР 19.02.2020 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000120, внесеному до ЄРДР 19.02.2020 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4