ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/53/18 Номер провадження 11-кп/814/705/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000289 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Утішків Буського району Львівської області, українку, громадянку України, із вищою освітою, працюючу начальником виробничої лабораторії представництва «Онур тааххут ташимаджилик іншаат тіджарет ве санаї анонім ширкеті», зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Цивільні позови задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченої на користь ОСОБА_11 292 692 грн. та на користь ОСОБА_12 292 692 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

18.07.2014, близько 16 год., ОСОБА_8 , рухаючись у напрямку м. Харків по закритій та огородженій території, що відокремлена від проїзної частини дорожніми знаками 3.1 «Рух заборонено», автодороги М03 «Київ-Харків-Довжанський», яка є майданчиком, де виконуються будівельні роботи, виїзд з якого можливо розглядати як виїзд з прилеглої території на проїзну частину, навпроти повороту до с. Демидівка Решетилівського району Полтавської області, керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI L 200» д.н.з. НОМЕР_1 , в районі 311 км. + 630 м вказаної автодороги, виїхала на діючу проїзну частину автодороги в напрямку с. Демидівка, де, у порушення вимог дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, не надала дорогу автомобілю «АUDI 100», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався в напрямку від с. Демидівка до автодороги «Київ-Харків-Довжанський», внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Просить при призначенні покарання обвинуваченій врахувати тяжкі наслідки, які настали внаслідок протиправних дій обвинуваченої, той факт, що ОСОБА_8 не визнала свою вину та не намагалася відшкодувати завдану потерпілим шкоду.

В апеляційні скарзі обвинувачена просить вирок суду змінити та призначити їй більш м`яке покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Якщо апеляційний суд дійде до висновку про неповноту судового розгляду у суді першої інстанції, скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Якщо колегія суддів дійде до висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 складу злочину, вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Також, просить скасувати вирок в частині задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та ухвалити рішення, яким відмовити у їх задоволенні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що місцевий суд не взяв до уваги, що обвинувачена не була ознайомлена зі Схемою організації дорожнього руху, яка була актуальна на момент ДТП.

Вважає, що складена слідчим схема не в повному обсязі відображає ділянку дороги з урахування дорожніх знаків, де сталася подія.

Зазначає, що оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення з нею був укладений договір з Представництвом «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.», у результаті чого вона діяла в інтересах Представництва, шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, необхідно стягнути з зазначеного представництва. Також суд безпідставно не врахував розписку потерпілих про відсутність до обвинуваченої претензій.

В апеляційній скарзі захисник заявив вимоги, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі обвинуваченої.

Вказав, що під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції мала місце неповнота судового розгляду. Так суд відмовив у задоволенні клопотання щодо допиту експертів, які зробили висновок комплексної судової дорожньо-технічної експертизи №7535/42552-42553 від 15.12.2022, та суд незаконно назвав висновок дорожньо-технічним.

Крім того, під час досудового розслідування та судового розгляду не було встановлено обсяг обов`язків обвинуваченої відповідно до Договору про надання послуг від 01.04.2014.

При призначенні покарання просить врахувати дані, що характеризують про особу ОСОБА_8 , той факт, що від дати вчинення протиправного діяння до проголошення вироку місцевим судом, пройшов великий проміжок часу, протягом якого обвинувачена не вчинила діянь, які характеризують її з негативної сторони.

Звертає увагу, що відшкодовувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, має Представництво «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» з яким у обвинуваченої було укладено Договір про надання послуг від 01.04.2014.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які просили пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання та призначити його із застосуванням ст. 75 КК України, потерпілого та представника потерпілих, які просили звільнити обвинувачену від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і оцінені за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

Фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки ніким із учасників не оспорюються.

Доводи сторони захисту про те, що не з вини ОСОБА_8 сталася дорожньо-транспортна пригода є необґрунтованими з огляду на таке.

Схемою дорожньо-транспортної пригоди та показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтверджується, що автомобіль «MITSUBISHI L 200 під керуванням ОСОБА_8 рухався по закритій частині дороги у напрямку м. Полтави та виїхав на проїзну частину, де зіткнувся з автомобілем «AUDI 100» під керуванням ОСОБА_13 , який рухався проїзною частиною від с. Демидівка до автодороги «Київ Харків Довжанський».

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи від 23.08.2014 за №20, комплексної комісійної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, дорожньо-технічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №11536/11537/3131/3232 від 17.03.2017 у даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «MITSUBISHI L200 ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з даною пригодою.

Висновком повторної комплексної комісійної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, дорожьо-технічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео звукозапису №7502/17-52/7503/17-35/20594/17-52/20595/17-42/19/12-1/71-СН/17 від 30.11.2017 встановлено, що у діях водія автомобіля «MITSUBISHI L 200» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 наявні порушення вимог п. 10.2 та дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» Правил дорожнього руху України, що знаходилося у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків і остання мала технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Всупереч доводам сторони захисту, дорожній знак 3.1 «Рух заборонено» Правил дорожнього руху України знаходився в зоні видимості для водія ОСОБА_8 , що відображено на схемі місця події та це питання було предметом дослідження експертів, які будь-яких порушень у цій частині не встановили.

Твердження обвинуваченої про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася через неналежну організацію дорожнього руху, спростовуються висновком комплексної судової дорожньо-технічної експертизи №7535/42552-42553 від 15.12.2022, відповідно до якої фактична схема організації дорожнього руху у місці скоєння ДТП забезпечує безпеку дорожнього руху на даній ділянці дороги та відповідає нормативним вимогам безпеки дорожнього руху; невідповідності в організації дорожнього руху у місці скоєння ДТП відсутні.

Висновки, викладені у комплексній судовій дорожньо-технічній експертизі №7535/42552-42553 від 15.12.2022, відповідають вимогам ст. 102 КПК України, зрозумілі, логічні та не потребують додаткових роз`яснень, тому місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання та допит експертів, які провели дослідження. Крім того, зазначення місцевим судом у вироку вказаного експертного дослідження як дорожньо-технічної експертизи, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не є підставою для визнання доказу недопустимим.

Аналізуючи наявні у матеріалах кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Разом з тим доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника щодо скасування вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову є слушними.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У практиці Європейського суду з прав людини щодо питання права на суд, на доступ до нього чітко визначився підхід, згідно з яким особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна вводити правові або чинити нелегітимні перешкоди для здійснення цього права.

Так, пунктом 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", визначено, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

Проте під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції вказаних вимог закону не було дотримано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до договору про надання послуг від 01.04.2014 між ОСОБА_8 та Представництвом «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» украдено договір про надання обвинуваченою інформаційно-консультаційних послуг у сфері інжинірингу, геології та геодезії.

Згідно з наказом №34/2ТЗ/з від 16.04.2014, ОСОБА_8 закріплено за автомобілем марки «MITSUBISHI L200" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Представництву, та призначено відповідальною за його експлуатацію.

У зв`язку з чим ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06.02.2019 Представництво «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача у частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» щодо часу та дати розгляду справи.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_3 був застрахований у ПрАТ «СК ПРОВІДНА» відповідно до Договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/6176563. (Т2 а.с.20)

У зв?язку з чим на адресу місцевого суду представником ПрАТ «СК «Перша» 11.02.2020 направлено клопотання про завчасне повідомлення щодо дати судового засідання, що свідчить про бажання представника страхової компанії брати участь у судовому розгляді справи при вирішенні цивільного спору.

Проте, незважаючи на встановлення того факту, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу було застраховано ПрАТ «СК ПРОВІДНА» та був чинним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, місцевий суд не залучив дану страхову компанію до розгляду провадження як співвідповідача, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про стягнення всього розміру матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_8 .

Також, у матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ПрАТ «СК «Перша» про проведення судового засідання.

Разом з тим, із технічного носія інформації, вбачається, що в судовому засіданні 24.04.2023 було ухвалено вирок за відсутності зазначених осіб, чим суд порушив їх права на участь у судовому засіданні, де вирішувалися питання, які стосуються їх прав та законних інтересів.

Враховуючи положення ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України суд може скасувати або змінити судове рішення у разі встановлення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника в частині скасування вироку щодо вирішення цивільного позову підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції у цій частині - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; поведінку ОСОБА_8 до та після вчиненого діяння; особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахування викладеного вище, місцевий суд правильно дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню - ст. 75 КК України, є слушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів враховує обставини вчинення діяння, тривалий строк після події, протягом якого ОСОБА_8 не вчиняла нових злочинів та не притягалася до адміністративної відповідальності, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, працює, частково відшкодувала потерпілим завдану злочином шкоду, визнала вину, щиро розкаялася та попросила вибачення у потерпілих, вік обвинуваченої, відсутність на момент апеляційного розгляду претензій з боку потерпілих та їх думку про необхідність призначення покарання обвинуваченій із врахуванням положень ст. 75 КК України.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність обставин, які свідчать про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування основного покарання з випробуванням та необхідність застосування при призначенні покарання обвинуваченій ст. 75 КК України.

Водночас з огляду на наслідки, що настали результаті вчинення кримінального правопорушення у вигляді смерті людини, іспитовий строк слід призначити у максимальному розмірі.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, грубе порушення обвинуваченою Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, наслідки цієї події, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, всупереч апеляційним доводам прокурора, з урахуванням викладених вище обставин, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути у тому числі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинуваченої та в її інтересах захисника необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2023 року, щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати Макар засудженою за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та роботи.

Вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4