Дата документу 01.02.2024 Справа № 334/328/24
судді Запорізького апеляційного суду
у справі № 11-сс/807/124/24
01 лютого 2024 року м.Запоріжжя
01 лютого 2024 року ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , і залишено без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК, т.т. порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Наразі триває досудове розслідування.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2024 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ч.1 ст.177 КПК ризикам. Тому захисник просив ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави.
Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, судова колегія виходила з того, що в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що дають підстави вважати, що ОСОБА_3 з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК.
Крім того, ОСОБА_3 не одружений, дітей та інших осіб на своєму утриманні не має, а відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що в сукупності свідчить про наявність високого ризику можливості переховування від органу досудового розслідування.
У випадку обрання до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не виключається вірогідність особистих зустрічей підозрюваного зі свідками та потерпілими, що негативно впливатиме на психологічний та моральний їх стан у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту, що вплине на швидке, повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню, а також на об`єктивність та швидкість судового розгляду кримінального провадження.
Колегія суддів вважає доведеним і ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України, і у разі наявного бойового розпорядження може бути відряджений до зони бойових дій, у зв`язку з чим він може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів, відносно доводів сторони захисту, не вбачала підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини.
Будучи незгодним з цим судовим рішенням, висловлюю свою окрему думку з тих підстав.
Згідно із вимогами ст.ст.177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На моє переконання слідчий суддя, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, і судова колегія апеляційного суду, залишаючи її без змін, не в повній мірі врахували зазначені вимоги процесуального закону, обставини вчиненого злочину, його наслідки і дані про особу підозрюваного.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно положень ч.4 ст.183 КПК, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Таким чином, аналіз вищевикладених вимог кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави під час обрання тримання під вартою є обов`язком, а не правом слідчого судді, від якого він має право відступити лише в певних визначених законом випадках.
При цьому, я не погоджуюсь з висновком слідчого судді про неможливість визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, з огляду на таке.
Так, підозрюваний ОСОБА_3 раніше не судимий, проходить службу в лавах Збройних Сил України, захищає Україну від збройної агресії російської федерації, має відзнаки за сумлінне несення служби, має постійне місце проживання, орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виключно позитивно характеризується за місцем служби. До апеляційного суду надійшли численні письмові клопотання його побратимів з вимогою не обирати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Зазначені обставини свідчать про відсутність наміру чинити перешкоди досудовому розслідуванню.
Апеляційний суд на моє переконання належним чином не прийняв до уваги, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_3 хоча і відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_4 , однак за формою вини вчинений злочин є необережним. Підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнає вину та надає показання щодо обставин справи; намагається компенсувати потерпілим шкоду, завдану його діями; під час розгляду апеляційної скарги неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, що свідчить про те, що підозрюваний надає оцінку своїй поведінці та наслідкам, які настали.
Військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 погодилися взяти ОСОБА_3 на поруки.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції мав всі підстави для задоволення апеляційної скарги захисника і обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК.
Суддя ОСОБА_1