Справа № 127/6421/24
Провадження № 1-кс/127/2859/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 , захисника: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москви, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області, за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000222 від 04.12.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч.2 ст. 110, ст. 436 КК України.

В межах даного кримінального провадження 01.02.2024 слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч.2 ст. 110, ст. 436 КК України. Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

Так, ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги те, яке загрожує підозрюваному покарання у разі визнання його виним в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна).

Тому, заявлений ризик є достатньо високим.

Існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом реалізації можливостей учасника агентурної мережі.

Під час досудового розслідування встановлено, що існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування на неодноразові виклики до слідчого не з`явився, не дивлячись на те, що був повідомлений про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Про поважні причини неприбуття підозрюваний ОСОБА_6 не повідомив.

Вказане свідчить про умисні дії ОСОБА_6 щодо затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказаний злочин підозрюваний вчинив, діючи з прямим умислом, тобто бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків для громадян України, усього громадянського суспільства України та держави України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства, перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та знаходиться на території рф, враховуючи те, що наявні ризики для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримала повністю та просила обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився та не був доставлений, останній перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні поклався на розсуд суду при ухваленні судом рішення.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000222, заслухавши думку прокурора та захисника дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000222 від 04.12.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч.2 ст. 110, ст. 436 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18.03.2014 РФ оголосила про офіційне включення Криму до складу РФ.

Одночасно з цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27.04.2014 в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і до нині.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З цього моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

В свою чергу ОСОБА_6 , будучи російським актором, співаком, депутатом державної думи росії від політичної партії «Нові люди», здійснюючи свою діяльність у сфері театру та кіно, та для широкого загалу, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

Так, перебуваючи на території російської федерації точні дата та час розслідуванням не встановлені, достовірно знаючи про можливість вільного доступу до матеріалу, його запозичення (скачування), вільного сприйняття масовою аудиторією, вільного пересилання, надав усномовленнєвий матеріал - інтерв?ю, російському телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить до ВГТРК и «ростелеком», яке в подальшому розміщено ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сторінці сайту «my.mail.ru», у вигляді публікації (відеозапису) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зокрема, у даному відеозаписі, з 0 хв. 44 с. до 1 хв. 38 с., ОСОБА_6 , повідомив: «Никаких сомнений и полной уверенности, что спецоперация это то, что необходимо и без чего сейчас мы выжить не сможем. Спецоперация - это часть плана отделения России и русского мира, и русской цивилизации от тонущего титаника западной цивилизации. Спецоперация закончится обязательно, а дальше мы будем настраивать свои экономические, геополитические, свои, главное, мировоззренческие струны независимо от наших бывших заклятых партнеров. Так что спецоперация - это часть плана, который будет выполнен, я в этом глубоко убежден, успешно и так как задумался. Эти крики «Нет войне !».

Відповідно до висновку експерта №03/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 10.01.2024 у відрізку відеозапису з 0 хв. 44 с. до 1 хв. 38 с. міститься висловлення «Так что спецоперация - это часть плана, который будет выполнен, я в этом глубоко убежден, успешно и так как задумался», у якому адресант говорить про так звану «спецоперацию» (1. военная операция, которая отличается от обычной как по целям, так и по методам, и, как правило, проводится силами специальных подразделений») та її виконання, щоправда, використане слово «план» актуалізується через іменник «часть» як частина чогось більшого. Отже, виконання спецоперації, її завершення передбачає повну денацифікацію та демілітаризацію України, що зовсім неможливе без насильницької зміни сучасного конституційного ладу й захоплення державної влади, що неодноразово артикульовано самим президентом держави агресора Російської Федерації ОСОБА_8 . Таким чином висловлення містить публічний заклик у непрямій формі до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади.

Окрім того, ОСОБА_6 , будучи російським актором, співаком, депутатом державної думи росії від політичної партії «Нові люди», здійснюючи свою діяльність у сфері театру та кіно, та для широкого загалу, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, перебуваючи на території російської федерації точні дата та час розслідуванням не встановлені, достовірно знаючи про можливість вільного доступу до матеріалу, його запозичення (скачування), вільного сприйняття масовою аудиторією, вільного пересилання, надав усномовленнєвий матеріал - інтерв?ю, російському телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить до ВГТРК и «ростелеком», яке в подальшому розміщено ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сторінці сайту «my.mail.ru», у вигляді публікації (відеозапису) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зокрема, у даному відеозаписі, з 0 хв. 00 с. до 0 хв. 43 с., ОСОБА_6 , повідомив: «Я довольно возрастной уже человек и довольно внимательно наблюдаю за тем, как работает наш президент. За 20 с лишним лет управления страной я практически не разу сомневался в верности его действий, и я полностью доверяю тому, что делает наш президент во внешней и во внутренней политике. Когда началась спецоперация у меня не было никаких вопросов. Мало того, я сам в этом участвовал, потому что когда нажимал кнопку в зале пленарных заседаний за признание независимости ДНР и ЛНР, я примерно предполагал, что последует дальше».

Відповідно до висновку експерта №03/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 10.01.2024 у відрізку відеозапису з 0 хв. 00 с. до 0 хв. 43 с. міститься висловлення «Я довольно возрастной уже человек и довольно внимательно наблюдаю за тем, как работает наш президент. За 20 с лишним лет управления страной я практически не разу сомневался в верности его действий, и я полностью доверяю тому, что делает наш президент во внешней и во внутренней политике. Когда началась спецоперация, у меня не было никаких вопросов. Мало того, я сам в этом участвовал, потому что когда нажимал кнопку в зале пленарных заседаний за признание независимости ДНР и ЛНР, я примерно предполагал, что последует дальше», у якому адресант однозначно проголошує повне підтримування агресивних дій Російської Федерації щодо порушення територіальної цілісності України, до того ж він не лише не заперечує свою участь у вчиненні відповідних законодавчих дій щодо порушення норм міжнародного законодавства про визнання незалежності так званих «ДНР» і «ЛНР» («я сам в этом участвовал, потому что когда нажимал кнопку в зале пленарных заседаний за признание независимости ДНР и ЛНР»), а й говорить про те, що передбачав ті кроки державної політики Російської Федерації, які здійснюватимуться після цього. Аналізоване висловлення містить публічний заклик до зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Окрім того, ОСОБА_6 , будучи російським актором, співаком, депутатом державної думи росії від політичної партії «Нові люди», здійснюючи свою діяльність у сфері театру та кіно, та для широкого загалу, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до агресивної війни.

Так, перебуваючи на території російської федерації точні дата та час розслідуванням не встановлені, достовірно знаючи про можливість вільного доступу до матеріалу, його запозичення (скачування), вільного сприйняття масовою аудиторією, вільного пересилання, надав усномовленнєвий матеріал - інтерв?ю, російському телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить до ВГТРК и «ростелеком», яке в подальшому розміщено ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сторінці сайту «my.mail.ru», у вигляді публікації (відеозапису) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до висновку експерта №03/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 10.01.2024 у відрізку відеозапису з 1 хв. 38 с. до 5 хв. 10 с. міститься висловлення «.. якобы пацифистские призывы являются ничем иным, как просто таким возрастным инфантелизмом, который проявляется очень хорошо, когда люди живут долгое время только одним самым главным, самым важным, самым нужным в жизни - собой. И не видят ничего, что происходит вокруг, в том числе и геноцида руских людей, которые восемь лет мучаются под обстрелами и бомбежками в Донбассе. И если наши звезды, закричавшие «нет войне, им не стыдно» и, значит, «нет войне, им не стыдно» - это не то, что происходит вокруг, а это то, что происходит мир -у -мир не понимают, что спецоперация - это окончание войны, это их беда, это их недалекий взгляд в будущее, это их проблема эксцентризма, который стал жизненной позицией», у якому адресант, використовуючи маніпулятивну тактику відчуття провини через побудову асоціативного зіставлення "пацифізм > війна', нав?язує масовому адресатові відчуття вини (провини) тих, хто виступає проти агресивної війни Російської Федерації в Україні, аде, на його переконання пацифістські заклики с виявом вікового інфантелізму (пацифистские призывы являются ничем иным, как просто таким возрастным инфантелизмом). Це дає змогу безапеляційно стверджувати, що проведення так званої спецоперації є засобом завершення війни: «спецоперация - это окончание войны». Остання фраза є стрижневою й містить у собі публічний заклик у непрямій формі до агресивної війни, яку в пропагандистських наративах називають «спецоперацією».

01 лютого 2024 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , у відповідності до статті 277 КПК України, складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування (обрання) запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України обґрунтована.

Однак, вручити дане повідомлення ОСОБА_6 у день його складення, не представилось можливим, так як останній перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та на виклики до слідчого та прокурора не з`являється.

Відповідно до частини першої статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною восьмою статті 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Враховуючи зазначене вище, повідомлення про підозру ОСОБА_6 розміщено в офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, ОСОБА_6 викликався до старшого слідчого в особливо важливих справах УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_5 на 05 лютого, 06 лютого та 07 лютого 2024 року для отримання письмового повідомлення про підозру та проведення інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000222 від 04.12.2023, шляхом розміщення повісток в офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора

Проте, підозрюваний до слідчого не з`явився та поважність причин не повідомив.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (Російська Федерація), та останній переховується від органів досудового розслідування.

Наведене свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний і в подальшому буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані вище ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини четвертої статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення частини четвертої статті 197 КПК України, суд вважає за можливе та необхідне не зазначати строк дії даної ухвали.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого запобіжного заходу, а тому після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя