Справа № 632/494/24
провадження № 1-кп/632/101/24

Вирок

Іменем України

26 квітня 2024 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, у якого на утриманні є неповнолітній син, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.12.2023, близько 2200 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , побачив, що на території вказаного домоволодіння знаходяться автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Через певний час, після розпиття спиртних напоїв, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, який він попередньо побачив на подвір`ї вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, знаходячись за вказаною адресою, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які могли б зашкодити злочинним намірам та діям, відчинив водійські дверцята автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21011, н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, 1984 року випуску, номер кузова К. 36, та побачив, що в замку запалювання встановлений ключ.

Усвідомлюючи реальну можливість заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 незаконно, тобто не маючи дійсного, передбаченого законом права, таємно, з метою тимчасового використання у власних цілях, сів за кермо та скориставшись наявністю ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун, тим самим встановив контроль над автомобілем. Після чого ОСОБА_4 на вказаному автомобілі виїжджаючи з території вищевказаного домоволодіння, рушив з місця, тим самим незаконно заволодів автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21011, н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 1984 року випуску, вартість якого становить 38740 гривень, що належить ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та підтвердив, що дійсно, 31.12.2023, близько 2200 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , побачив, що на території вказаного домоволодіння знаходяться автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21011.

Після вживання алкогольних напоїв разом з ОСОБА_5 , який в подальшому пішов в кімнату та заснув, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов на подвір`я та відчинив водійські дверцята автомобіля марки «ВАЗ» червоного кольору, та побачив, що в замку запалювання вставлений ключ. Після чого, з метою покинути подвір`я потерпілого, запустив двигун та почав виїжджати з території вищевказаного домоволодіння, рушив з місця, але не впорався з керуванням та вчинив ДТП, а саме: ударив бампером автомобіля в кут вказаного домоволодіння.

Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст.349 КПК України.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином, оцінюючи у сукупності установлені обставини, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 в незаконному заволодінні транспортним засобом, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає скоєння злочину щодо особи похилого віку, таособою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При цьому, відповідно до ст.50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з частиною другою цієї ж статті, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, згідно з вимогами статей 65, 67 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який кваліфікується як нетяжкий злочин, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання, на утриманні має неповнолітню дитину, проживає з батьками похилого віку, що останній раніше, в силу ст.89 КК Украйни, не судимий, думку потерпілого щодо призначення покарання без позбавлення волі, т.я. усі наслідки відшкодовано і претензій а ні матеріального, а ні морального характеру останній не має, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні його до покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з урахуванням ставлення обвинуваченого до скоєного, і що останній своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати кримінальних правопорушень, відсутністю тяжких наслідків від вчиненого.

При цьому, суд погоджується з висновками досудової доповіді органу пробації, оскільки органом пробації враховано в повному обсязі характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, та погоджується з висновком в частині можливості призначення покарання ОСОБА_4 без позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягнути з винної особи.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на рахунок держави судові витрати за проведення судово - дактилоскопічної експертизи 5679,60 гривень,за проведення судової авто - товарознавчої експертизи в сумі 1514,56 гривень, та за проведення судових молекулярно генетичних експертиз в сумі 8645,59 гривень.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011», червоного кольору, н.з. НОМЕР_3 , номер кузова К. 36, який знаходиться під розпискою про відповідальне зберігання у ОСОБА_5 , у відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, - залишити потерпілому за належністю.

Сліди папілярних ліній зі скла дверцят автомобіля у кількості 3 штук залишити в матеріалах кримінального провадження.

Змив ДНК на ватну паличку з керма автомобіля, змив ДНК на ватну паличку з ручки автомобіля знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок з підстав, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України, може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1