ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2517/24

03 липня 2024 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 07.06.2024 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тростянець Костопільського району Рівненської області, жительки та зареєстрованої АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, одруженої, на утриманні має четверо малолітніх дітей, без постійного місця роботи, депутатом не являється, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

28 березня 2024 року ОСОБА_4 , в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64/22 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами), на подвір`ї свого будинку, що в АДРЕСА_1 , знайшла загублений мобільний телефон свого сусіда ОСОБА_6 та, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, достовірно знаючи, що телефон належить ОСОБА_6 , здійснила крадіжку мобільного телефону Redmi Note 11Pro 5G Graphite Gray 6GB RAM 128GB ROM, вартістю 7952 грн. 31 коп., належного останньому, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 від 24 червня 2024 року, за умовами якої сторони погодилися про повне беззастережне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, узгодили покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України узгодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненому розкаялася.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, надав свою письмову згоду на укладення цієї угоди, вказав, що завдану шкоду йому відшкодовано, претензій до обвинуваченої не має.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, її захисника, суд дійшов висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана потерпілому ОСОБА_6 , який надав прокурору письмову згоду на укладення зазначеної угоди про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання нею винуватості.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винної, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам закону.

Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваною ОСОБА_4 та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Разом з цим, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, повне, беззастережне визнання нею своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, наявність на її утриманні чотирьох малолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість її виправлення без відбування покарання та у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на два роки, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експерта складають 754 грн. 28 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 від 24 червня 2024 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю два роки.

Покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 754 (сімсот п`ятдесят чотири) грн. 28 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1