Справа № 526/2585/24
Провадження № 1-кс/526/358/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000499 від 06.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю слідчого ОСОБА_4

володільця майна ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

09 липня 2024 року до Гадяцького районного суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000499 від 06.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, вказуючи, що 05.07.2024 року до ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, надійшло повідомлення через службу 102 від ОСОБА_6 , про те, що в лісовому масиві, яке належить Лохвицькому лісництву ДП Гадяцьке лісове господарство неподалік с. Гаївщина, Миргородського району у кварталі 38 відділу 3, ним виявлено невідомих чоловіків, які грузять до вантажного автомобіля марки ГАЗ-66 д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору деревину, в кузові автомобіля мається деревина породи «Дуб» загальним об`ємом близько 2 м3. Поблизу вантажівки виявлено бензопили марки VITALS червоного кольору та марки STIHL помаранчевого кольору. ЖЄО №3074 від 05.07.2024 року.

За даним фактом 06.07.2024 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000499, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Виїздом слідчо-оперативної групи 05.07.2024 року на місце події та проведеним оглядом встановлено, що в лісовому масиві поблизу с. Гаївщина, Миргородського (колишня назва Лохвицького) району, Полтавської області за координатами 50.3665561, 33. 4004857, які встановлені за допомого мобільного додатку «Google Maps», виявлено місцевість до якої веде обкатана дорога, де поміж сиро ростучих дерев різних порід, знаходиться вантажний автомобіль марки «ГАЗ-66» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , зеленого кольору у кузові якого мається попиляна на дрова свіжоспиляна сироростуча деревина породи дуб, яка різна за діаметром та довжиною, загальним об`ємом близько 2 м3 . Біля вказаного автомобіля на землі знаходяться залишки верхівки від деревини породи «Дуб» та бензопили марки VITALS червоного кольору та марки STIHL помаранчевого кольору. Також поміж сиро ростучих дерев різних порід виявлено 7 свіжоспиляних пнів від сироростучої деревини породи Дуб.

На місці події, а саме біля транспортного засобу перебували ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не надали будь-яких підтверджуючих документів про дозвіл на проведення заготівлі деревини.

Враховуючи викладене, слід прийти до висновку, що вищевказана деревина була здобута незаконним шляхом, оскільки документи на підставі яких було здійснено заготівлю деревини відсутні.

В ході огляду місця події було виявлено, оглянуто та вилучено на територію ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області: 1) вантажний автомобіль «ГАЗ-66» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , зеленого кольору, який фактично перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (контактний засіб зв`язку НОМЕР_2 ), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником даного автомобіля являється ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_1 (контакти відсутні), 2) попиляну на дрова свіжоспиляну сироростучу деревину породи Дуб загальним об`ємом близько 2 м3, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля; 3) бензопили марки VITALS червоного кольору та марки STIHL помаранчевого кольору, запаковано до 2 окремих поліетиленового мішків чорного кольору, опечатано пояснювальними бирками із підписами понятих та слідчого;

Вилучене в ході огляду майно 06.07.2024 року постановою слідчого визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Слідча ОСОБА_4 підтримала клопотання, просила накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000499 від 06.07.2024, вантажний автомобіль «ГАЗ-66» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який фактично перебуває у володінні ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником даного автомобіля являється ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_1 (контакти відсутні); 2) попиляну на дрова свіжоспиляну сироростучу деревину породи Дуб загальним об`ємом близько 2 м3, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля; 3) бензопили марки VITALS червоного кольору та марки STIHL помаранчевого кольору. Також пояснила, що на даний час проводиться перевірка пояснень ОСОБА_5 щодо наявності договорів з лісництвом на заготівлю деревини.

Прокурор ОСОБА_11 клопотання підтримав.

ОСОБА_5 пояснив суду, що він є власником вантажного автомобіля «ГАЗ-66» на якому здійснює заготівлю дров місцевим жителям. За порядком, встановленим лісництвом, спочатку деревина, яка являє собою гілки та верхів`я дуба, складається, вантажиться, після чого лише видаються документи на оплату та перевезення. За таким порядком він декілька днів вивозив деревину місцевим жителям і ніяких питань не виникало. 5 липня він приїхав автомобілем, щоб заготовити дрова для матері, яка перебувала в черзі на їх отримання, однак виявилось, що попередній місцевий житель не встиг вчора вивезти всю заготовлену деревину, тому попросив її довантажити та вивезти. Під час завантаження прийшов майстер лісу, подивився і через 5 хвилин прийшов з працівниками поліції. Він пояснив поліції, що на основі встановленого лісництвом порядку він заготовляє деревину за договором, однак договір видається лише після завершення завантаження, тому надати його працівникам поліції та суду він не має можливості. Просив повернути належний йому автомобіль.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку слідчого та прокурора, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 06.07.2024 за № 0000499, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході огляду місця події 06.07.2024 було виявлено, оглянуто та вилучено на територію ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області: 1) вантажний автомобіль «ГАЗ-66» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , зеленого кольору, який фактично перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (контактний засіб зв`язку НОМЕР_2 ), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником даного автомобіля являється ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_1 (контакти відсутні), 2) попиляну на дрова свіжоспиляну сироростучу деревину породи Дуб загальним об`ємом близько 2 м3, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля; 3) бензопили марки VITALS червоного кольору та марки STIHL помаранчевого кольору, запаковано до 2 окремих поліетиленового мішків чорного кольору, опечатано пояснювальними бирками із підписами понятих та слідчого;

Постановою слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 06.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000499 від 06.07.2024 речовим доказом визнано: 1) вантажний автомобіль «ГАЗ-66» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , зеленого кольору, який фактично перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (контактний засіб зв`язку НОМЕР_2 ), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником даного автомобіля являється ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_1 (контакти відсутні); 2) попиляну на дрова свіжоспиляну сироростучу деревину породи Дуб загальним об`ємом близько 2 м3, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля; 3) бензопили марки VITALS червоного кольору та марки STIHL помаранчевого кольору.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Тобто закон прямо вказує, що з клопотанням про арешт майна уповноважені на те особи повинні звернутися безпосередньо до слідчого судді чи суду в установлені законом строки. Таке клопотання з метою оперативності розгляду могло бути подано через електронний суд чи надіслано електронною поштою з метою дотримання встановленого законом строку звернення до суду.

Згідно ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Дане клопотання надійшло до суду 09 липня 2024 року. Клопотання про арешт майна не містить обґрунтування щодо строків звернення з клопотанням про арешт майна до суду, чи вважає сторона обвинувачення цей строк пропущеним, якщо так, з яких причин, та що вони є поважними в розумінні положень ст. 117 КПК України. Прокурор не наводить в клопотанні причини, з яких слідчий суддя має дійти висновку про те, чи є підстави для поновлення строку на звернення до суду із вказаним клопотанням про арешт майна та чи вважає він цей строк пропущеним.

Натомість, в ч. 3 ст. 117 КПК України прямо передбачено можливість поновлення процесуального строку саме за клопотанням заінтересованої особи. Ні в клопотанні, ні в процесі його розгляду не було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку.

Положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, кримінальна відповідальність за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України настає за таємне викрадення чужого майна. Це діяння на думку слідчого полягає у тому, що деревина була здобута незаконним шляхом, оскільки особа без відповідних документів здійснює її заготівлю.

З протоколу огляду від 05.07.2024 вбачається, що був проведений огляд місця знаходження деревини поблизу с. Гаївщина, при цьому діаметр першого пня не вказаний, але зазначено, що на ньому мається клеймо лісництва. На інших обстежених пнях, де вказано діаметри зрубаних дерев також наявні клейма лісництва.

Так, у судовому засіданні слідча пояснила, що на даний час ними зроблено запити до лісництва щодо порядку укладення договорів з населенням на заготівлю деревини та надання копій таких договорів. В свою чергу ОСОБА_5 стверджує, що до порубки дерев він ніякого відношення не має.

В протоколі огляду відсутні заміри діаметрів колод, що завантажені на автомобіль та відсутнє порівняння з виявленими пнями, тоді як ОСОБА_5 вказує, що вони завантажували залишки ділової деревини дуба у вигляді гілок та верхівок.

Жоден з працівників лісництва не допитаний на предмет клеймування оглянутих слідчим пнів.

Таким чином, з огляду на викладене, слідчим та прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, так як відсутні докази, що ОСОБА_5 чи інші особи таємно та протиправно заволоділи деревиною, а також не перевірено можливість вчинення ними дій, направлених на виконання умов договору, а тому у матеріалах, доданих до клопотання, відсутні дані, які б свідчили про те, що вчинено дії, що охоплюються диспозицією вказаної норми закону, що відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України виключає можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім цього, посилань щодо вжиття заходів для встановлення розміру збитків у вартісному еквіваленті, клопотання слідчого не містить, а отже відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення щодо розміру збитку.

При розгляді зазначеного клопотання слідча суддя враховує, що досудове слідство в даному кримінальному провадженні здійснюється за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, як замах на крадіжку в умовах воєнного стану, тоді як при викладенні обставин вчинення кримінального правопорушення в клопотанні слідчий зазначає про те, що виявлена деревина була здобута незаконним шляхом, оскільки документи на неї відсутні. Таким чином дізнавачем не було зазначено формальних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України: таємне, незаконне, протиправне викрадення чужого майна та його вартість.

Таким чином, належних доказів того, що було вчинене кримінальне правопорушення, органом досудового слідства слідчому судді не надано.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

У рішенні ЄСПЛ від 02.11.2006 у справі «Волохи проти України» Суд зазначив: «Верховенство права між іншим (inter alia) передбачає, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль дає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження».

Також у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2020 у справі «Свіргунець проти України суд визнав порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на мирне володіння майном»), при цьому наголошуючи: «Будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання в права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур».

Врахувавши наведене вище, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є безпідставним, оскільки не доведено факт вчинення кримінального правопорушення та в зв`язку з пропуском строку звернення слідчого до слідчого судді.

Керуючись статтями ст. 131 -132, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000499 від 06.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год 05 хв 15.07.2024.

Слідча суддя: ОСОБА_1