ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1415/24 Справа № 179/1968/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року, якою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000137 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 березня 2020 року з в період часу з 20:00 год. по 20:15 год. в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 пройшовши на території домоволодіння, що належить ОСОБА_9 яке розташоване по АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження навісного замка господарського приміщення літньої кухні, проник в середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: системний блок, що складається з: корпусу чорного кольору, процесор INTEL I5 3570, оперативна пам`ять DDR3L Hynix 4 Gb, в кількості 4 штуки кожна, відеокарта Nvidia GTX 650, жорсткий диск 500 Gb Western Digital, блок живлення 600 w Hyulit-paker (HP), материнська плата HP ,чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 2500 гривні 00 копійок.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

В період часу з 24 серпня 2020 року 19:30 год. по 25 серпня 2020 року 07:30 год., в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_11 яке розташоване по АДРЕСА_3 і шляхом віджиму пластикового вікна житлового будинку, проник в середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: ТВ-тюнер марки «Integral S-1228 HD» вартістю 201, 50 грн; ТВ-тюнер марки «Orto 4100C» вартістю 221,50 грн, акустичну систему марки «Logicfox Active 5.1 Home Theatre 1500W», яка складається з 5 колонок та саббуферу вартістю 1750 грн.

В подальшому ОСОБА_4 шляхом пошкодження навісного замка господарського приміщення, проник в його середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: електричний млин марки «Эликор-1», вартістю 1445 грн, два колеса із дисками на зимовій резині, на якій мається маркування «Cordiant Winter Drive 175/70R13» вартістю 3000 грн, насос до електричної станції марки «Pedrollo JSW15MX» вартістю 1250 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 7868 грн.

1 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення.

В період часу з 01 вересня 2020 року по 05 вересня 2020 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_4 , де скориставшись відсутністю власника, де шляхом віджиму пластикового вікна житлового будинку, проник в середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_12 майно, а саме: насосну станцію марки «Євро Аква», вартістю 868 грн, унітаз марки «Дніпро кераміка», вартістю 1526 грн, гофри до унітазу марки «Waterstal», вартістю 56,90 грн, циркулюючий водяний насос марки «Grundfos Тyрe UPS25-40», вартістю 1671 грн, шліфмашинку (болгарку) марки «Kinzo 8Е246», вартістю 790 грн,електричну дриль марки «Ритм ДЭУ750», вартістю 291 грн, електричний подовжувач на три розетки, довжиною 3 метри, вартістю 76 грн, пилосос марки Rainford Avido 2080 1600W, вартістю 450 грн,чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 5728,90 грн.

2 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у житло.

В період часу з 01.10.2020 року 22:00 год. по 02.10.2020, 07:00 год., у с. Котовка, Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , пройшов на неогороджену територію домоволодіння по місцю проживання ОСОБА_13 , розташованому по АДРЕСА_5 , де шляхом пошкодження навісного замку, проник до господарського приміщення вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно заволодів належним ОСОБА_13 бувшим у використанні мотоциклом марки Viper ZS200N 2013 року виготовлення, номер рами № НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 ., чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток в сумі 17 160, 39 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднаному з проникненням у приміщення.

В період часу з 01.10.2020 року 22:00 год. по 02.10.2020, 07:00 год., у с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_13 , яке розташоване по АДРЕСА_5 і шляхом пошкодження навісного замку, проник до господарського приміщення вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_13 майно, а саме: бензокосу марки «Taiga Pro TGT- 4600 вартістю 850 грн, велосипед «Аіст», вартістю 1397, 50 грн, велосипед «Україна», вартістю 1132 грн, мультимедійну систему марки «SVEN MS-311» з двома колонками та саббуфером, вартістю 630 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 3739,50 грн..

3 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення.

В період часу з 19 грудня 2020 року по 20 грудня 2020 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_14 , яке розташоване по АДРЕСА_6 де шляхом пошкодження навісного замка дверей житлового будинку, проник в середину, звідки викрав належне ОСОБА_14 зварювальний напівавтомат, потужністю 4 кВт, вартістю 2010 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на 2010 грн..

4 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння , передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у житло.

В період часу з 05 січня 2021 року по 08 січня 2021 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_15 , яке розташоване по АДРЕСА_7 , шляхом віджиму пластикового вікна житлового будинку проник в середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_15 майно, а саме: душову кабіну марки «Niagaro», білого кольору, вартістю 3920 грн, шафу з поличками та умивальником вартістю 859, 50 грн, унітаз марки «Дніпро кераміка», білого кольору, вартістю 763 грн, бойлер електричний марки «Aston» потужністю 1500W, вартістю 1204, 50 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 6747 грн..

5 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у житло.

В період часу з 14 січня 2021 року по 15 січня 2021 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 проник на огороджену територію домоволодіння, що належить ОСОБА_16 , яке розташоване по АДРЕСА_8 і таємно викрав належне електричну січкарку (траворізку), саморобного типу, з двигуном потужністю 2,5 Квт., вартістю 2250 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на суму 2250 грн..

6 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у сховище.

В період часу з 15 грудня 2020 року по 03 квітня 2021 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_17 , яке розташоване по АДРЕСА_9 , де шляхом віджиму вікна житлового будинку, проник в середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_17 майно, а саме: напіввісі заднього мосту автомобіля LADA 2101-07, серійний номер 21030-2403069-00, в кількості 2 шт., вартістю 1840 грн, електротример марки «Foresta», 1250 вт, вартістю 1249,50 грн, переноску чорного кольору на 4 виходи, довжиною 20 метрів, вартістю 240 грн, блок фар на автомобіль Ваз-2104 з маркуванням «ОСВАР» Н4, 99513, в кількості 2 шт, вартістю 1700 грн, кондиціонеру марки «Saturn CS-09 СР», вартістю 3620 грн. В подальшому ОСОБА_4 шляхом пошкодження навісного замка господарського приміщення, проник в середину, звідки таємно викрав належний ОСОБА_17 велосипед марки «Україна», вартістю 1132 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 9781, 50 грн..

7 Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаному з проникненням у житло так інше приміщення.

В невстановлений слідством час та місці, ОСОБА_4 придбав наркотичну речовину канабіс для власних потреб без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_4 , придбану наркотичну речовину канабіс, залишив зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 для власних потреб без мети збуту.

27 лютого 2021 року, в період часу з 09.00 годин до

13.38 годин у с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме в кімнаті житлового будинку, слідчим слідчого відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної в Дніпропетровській області виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою в перерахунку на висушену 37,079 грами, який ОСОБА_4 придбав та зберігав без мети збуту.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

В невстановлений слідством час та місці, ОСОБА_4 привласнив собі ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, тим самим придбав вибухову речовину, перевіз їх до свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_10 , де її зберігав.

27 лютого 2021 року, в період часу з 14.00 годин до

16.40 годин у с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_10 , котре знаходиться у користуванні ОСОБА_4 на підставі ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, а саме в кімнаті житлового будинку, слідчим слідчого відділення поліції №1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної в Дніпропетровській області виявлено та вилучено ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, яка є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний до використання за цільовим призначенням - до вибуху.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, як зберіганні, придбанні, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В апеляції:

-захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 та закрити кримінальне провадження №0000137 на підставі ч.3 ст.513 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_4 вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення, що є підставою для відмови у застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриття кримінального провадження, вказуючи на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що підготовче судове засідання проведено з істотним порушенням норм процесуального права, оскільки стороною захисту було подано клопотання про скасування заходів забезпечення, що проігноровано судом.

Зазначає, що свідки та потерпілі безпосереднього судом у судових засіданнях не були допитані, а їх протоколи допиту під час досудового розслідування, надані прокурором, не є в розумінні КПК доказами.

Також захисник звертає увагу на відсутність факту допита експерта ОСОБА_18 істотним порушенням вимог КПК у зв`язку з цим вважає те, що суд першої інстанції прийняв два взаємовиключаючи рішення: спочатку задовольнив клопотання сторони захисту про її допит, а потім ухвалою від 31.05.2023 року - відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту, яке не подавалось, про допит цього експерта. Вважає, що висновок експерта ОСОБА_19 за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи від 30.06.2021 року № 2237/21 є очевидно недопустимим доказом.

Стверджує, що висновок експерта-товарознавця ОСОБА_20 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки сам транспортний засіб він не оглядав, за основу було взято вартість нового транспортного засобу, хоча автівка потерпілого була вживаною, до висновку не долучив документи, що підтверджують його право на проведення експертизи.

Звертає увагу на те, що при призначенні експертиз було суттєво порушено право на захист ОСОБА_4 , оскільки йому не було роз`яснено право відвід експерту.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено речові докази - канабіс у 4-х спецпакетах, обмежившись демонстрацією пакетів та оглядом бірок. Так само, належним чином не були досліджені відеозаписи, додані до протоколу обшуку. Суд обмежився лише дослідженням фрагментів відеозапису, що позбавило суд можливості у повному обсязі оцінити законність проведених процесуальних дій та обставини, за якими у ОСОБА_4 було знайдено канабіс. Крім того, прокурором не було надано суду підтвердження наявності на пакетах відбитків рук ОСОБА_4 ..

Зокрема, посилається на те, що стороною обвинувачення до суду не надано висновків експертиз про те, що на пакуванні наркотичних засобів та на гранаті були виявлені пото-жирові виділення з долонь та пальців ОСОБА_4 та/або слідів його рук, а також, зважаючи на значну кількість предметів, які визнані речовими доказами, на жодному з них не були виявлені пото-жирові виділення з долонь та пальців ОСОБА_4 та/або слідів його рук.

Крім того, в справі відсутні докази належності майна потерпілим (договори купівлі-продажу, платіжні документи тощо), а суд першої інстанції послався як на докази на протоколи впізнання речей за участю потерпілих. За фактом крадіжки мотоцикла Вайпер, д/н НОМЕР_2 , потерпілим визнаний ОСОБА_13 , який не є власником цього транспортного засобу, проте сам власник ОСОБА_21 потерпілим не залучався.

Захисник зазначає, що ОСОБА_4 зареєстрований за іншою адресою, ніж був проведений обшук і у протоколі наведена суперечлива інформація щодо його місця проживання. Під час даного обшуку був відсутній захисник, присутність якого бажав ОСОБА_4 як психічно хвора особа. Крім того, під час обшуку були присутні невідомі особи, прізвища яких не зазначені у протоколі. Також під час обшуку була вилучена граната, на якій не знайдено слідів пальців ОСОБА_4 , що свідчить про недоведеність причетності ОСОБА_4 до незаконного зберігання цього предмета.

Також захисник стверджує, що після встановлення обставини, що ОСОБА_4 є психічно хворою людиною, не був змінений порядок досудового розслідування відповідно до ч. 2 ст. 503 КПК України, що не давало прокурору підстав вважати його психічно хворим та таким, що потребує застосування заходів медичного характеру.

Заслухавши: особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 ; прокурора, яка частково підтримала вимоги апеляції сторони захисту та просила призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляцій та висловлені в ході розгляду кримінального провадження заперечення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

За приписами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

При цьому, ухвала у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінального процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст. 513 КПК України повинна містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

З системного аналізу вказаних норм КПК України слідує, що законодавець покладає на суд обов`язок під час розгляду клопотання про застосування до особи примусових заходів медичного характеру, ураховуючи те, що така особа є неосудною і не усвідомлює свої дії та події, що відбуваються з нею, здійснити повне та всебічне дослідження матеріалів, якими обґрунтовується дане клопотання, а також на підставі такого дослідження встановити усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Проте, з оскарженої ухвали вбачається, що суд першої інстанції, постановляючи вказане рішення, обмежився лише викладом формулювання суспільно небезпечних діянь, визнаних судом встановленими, та цитування положень КПК України, не виклавши при цьому доказів на обґрунтування своїх висновків, не надавши їм оцінки на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, й не встановив, що суспільно небезпечні діяння, які містять ознаки кримінальних правопорушень, які інкриміновані ОСОБА_4 , мали місце та були вчинені саме останнім, перебуваючи в стані неосудності, а також не навів мотивів прийнятого рішення.

Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів наданих органами досудового розслідування, це аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всі фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для постановлення вмотивованої ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру щодо особи.

Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Судом першої інстанції відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 156 від 19.11.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 у період інкримінованих йому діянь страждав і в цей час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавило іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відносяться до інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо наявності в діях ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, який в судовому засіданні суду першої інстанції відмовився надавати будь-які пояснення у справі та відповідати на запитання суду, суд першої інстанції, відповідно до мотивувальної частини оскарженої ухвали, фактично лише навів перелік доказів, наданих стороною обвинувачення, які дослідив під час розгляду кримінального провадження, зазначивши наявну в них інформацію, не зазначивши, що саме вони мають підтверджувати або спростовувати та усупереч вимогам ст. 94 КПК України належним чином і в повному обсязі не оцінив кожен доказ окремо, не вказавши, чому бере до уваги одні докази та відкидає доводи і докази сторони захисту, не дав оцінки доказам у їх сукупності і взаємозв`язку та достатності, обмежившись загальними формулюваннями, у зв`язку з чим таке судове рішення не можна вважати належним чином обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом оскарженої ухвали, суд першої інстанції даючи оцінку ствердженням сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не викрадав чуже майно у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в період із 17.03.2020 року по 15.12.2020 року в с. Котовка Дніпропетровської області, взяв до уваги тільки протокол обшуку та те, що потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 впізнали свої речі по індивідуальним ознакам, що підтверджується протоколами впізнань від 06.03.2021 року, 29.06.2021 року, що не є достатнім для виключення сумніву сторони захисту, з огляду на приписи ч. 4 ст. 95 КПК України, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, жоден свідок та жоден потерпілий під час судового провадження безпосередньо місцевим судом допитаний не був. Також, судом відхилено клопотання сторони захисту щодо допиту експерта ОСОБА_18 через перебування її в іншому місті, проте можливість її допиту в режимі відеоконференції на підставі ст. 336 КПК України не була досліджена.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 3 ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомленим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні та у безпосередній перевірці доказів.

Відповідно до ст. 325 КПК України суд може вирішити питання про проведення судового розгляду без потерпілого, якщо він не прибув за викликом у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що місцевий суд не вжив передбачених кримінальним процесуальним законом заходів щодо належного повідомлення потерпілих про дату та час судових засідань, під час яких здійснювалось дослідження доказів, оскільки про непричетність до вчинення злочинів саме ОСОБА_4 наголошувала сторона захисту, в тому числі, щодо потерпілого ОСОБА_13 за епізодом, передбаченим ч. 2 ст. 289 КК України, зазначаючи, що не він є власником мотоцикла Вайпер, д/н НОМЕР_2 . Внаслідок цього не було забезпечено право потерпілих на доступ до правосуддя, не створено необхідних умов для використання прав, наданих їм як стороні процесу, чим порушено засади кримінального провадження, визначені у статтях 21, 22 КПК України. Слід зазначити, що заяви потерпілих про слухання справи без їх участі не підтверджують належність їх повідомлення про дату, час та місце судових засідань суду першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення та в даному випадку істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про можливість усунення цих недоліків під час апеляційного розгляду та ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з того, що учасники провадження не ставлять питання про дослідження доказів, питання про допустимість яких порушено під час апеляційного розгляду, тому у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які процесуальні підстави для їх перевірки за власною ініціативою.

Також, скасовуючи рішення суду першої інстанції, який дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, колегія суддів звертає увагу й на порушення вимог кримінального та кримінально-процесуального законів у частині кваліфікації діянь ОСОБА_4 ..

Так, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. (ч. 1 ст. 32 КК)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ч. 1 ст. 18 КК суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Таким чином осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 503 КПК кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Як вже зазначено вище, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 156 від 19.11.2021 року, ОСОБА_4 у період інкримінованих йому діянь страждав і в цей час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавило іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відносяться до інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Таким чином, у разі вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане за ознакою повторності.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Отже, перевіривши доводи апеляції сторони захисту, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну оцінку, й відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, тому вимоги апеляційної скарги сторони захисту підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 411, 412, 419, КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року, якою до ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000137 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_22 .ОСОБА_23