Справа № 287/449/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт Ємільчине справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , гр. України, українки, з середньою освітою, вдови, маючої на утриманні малолітню дитину, не працюючої, раніше не судимої, -

по ст.369 ч.1 КК України; -

в с т а н о в и в:

11.02.2024 року близько 07 години 40 хвилин поблизу будинку №34 по вул. Свято-Миколаївська, м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області , екіпажем групи реагування патрульної поліції у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є представниками влади, під час патрулювання м. Олевськ, у ході виконання своїх службових обов`язків, за порушення п.2.9 в) Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, зупинено автомобіль марки «Toyota Corolla», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , зазначено причину зупинки транспортного засобу.

В подальшому відповідно до ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_4 має ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота і їй було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснено положення про відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, на що ОСОБА_4 погодилася та за допомогою алкотестеру «Драгер» після освідування за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,16‰, в останньої виник злочинний умисел, направлений на надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Реалізуючи виниклий злочинний умисел, 11.02.2024 року близько 07 год. 40 хв., перебуваючи на узбіччі проїзної частини по вул. Свято-Миколаївській поблизу будинку №34 у м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, будучи достовірно обізнаною про те, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області сержант поліції ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними та правозастосовними повноваженнями, з метою уникнення для себе негативних наслідків у виді складання адміністративного протоколу, що може слугувати підставою для притягнення до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, ігноруючи попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію та/або надання неправомірної вигоди службовій особі, надала неправомірну вигоду у розмірі 2400 грн., які поклала у праву передню дверці вищезазначеного службового автомобіля, за не вчинення дій відносно неї, з використанням наданої поліцейському службового становища, а саме за не притягнення її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.369 КК України, оскільки вона надала неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в її інтересах дії з використанням наданої їй службового становища.

В ході підготовчого судового засідання прокурор зазначила, що до початку підготовчого судового засідання між нею та обвинуваченою укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, зазначивши, що щиро розкаюється у вчиненому.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

28 лютого 2024 року у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони узгодили обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ст.369 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.476 КПК України.

Суд вважає, що угода відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачена, захисник обвинуваченої клопотали про затвердження угоди.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення у скоєнні якого ОСОБА_4 беззаперечно визнає себе винуватою згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної ОСОБА_4 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України пом`якшуючими обставинами покарання обвинуваченої суд вважає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обтяжуючих обставин покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених кримінальним законом. Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався, що обвинувачена розуміє положення ст.474 ч.4 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2024 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: грошові кошти в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000042, - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченою виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1