ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/74/24 Справа № 694/405/24 Категорія: ст.303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

представника скаржника-

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката адвокатського об`єднання «Діксі Лекс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , поданої в порядку ст.303 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

в с т а н о в и в :

19 лютого 2024 року адвокат АО «Діксі Лекс» ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 06 лютого2024 року.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката АО «Діксі Лекс» ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 06 лютого2024 року про вчинення кримінального правопорушення.

В мотивах прийнятого судового рішення слідчий суддя зазначила наступне.

06 лютого 2024 року представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України та просив невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом вчинення самовільних, всупереч установленому законом порядку дій ОСОБА_9 щодо недопуску на територію ТОВ «ТЕРРА ДА БОСКО Україна» представника ОСОБА_7 , яка являється директором товариства, одним із його засновників та володіє часткою в розмірі 49,08% Статутного капіталу, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 лютого 2024 року.

Оскільки, станом на момент звернення із скаргою, уповноваженими особами Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області не внесено відомості про кримінальне правопорушення за даною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, це змусило заявника звернутися із відповідною скаргою до слідчого судді, в якій представник ОСОБА_7 просить зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внести відомості до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Слідчий суддя зазначила, що із змісту поданої адвокатом, який є представником ОСОБА_7 , заяви не вбачається жодних обставин, які вказують на вчинення дій, що утворюють склад вищевказаного кримінального правопорушення, а відтак, за висновками суду, відсутні передбачені законом підстави для внесення до ЄРДР відомостей за вказаною заявою.

Крім того, слідчий суддя зазначила, що питання, які порушуються представником ОСОБА_7 в заяві про вчинення кримінального правопорушення, відносяться до сфери вирішення цивільного судочинства.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, винесену із порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст.370 КПК України та прийняти нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внести відомості до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, поданою представником ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат, зокрема, зазначає про те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, зазначила про те, що в матеріалах скарги відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_9 об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 356 КК України, оскільки не доведено та не обгрунтовано належними доказами, що вказана особа самовільно вчинила будь-які дії, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, а також заподіяла такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи гомадським інтересам або інтересам власника та відповідно до наданих суду матеріалів, дійшла висновку, що між сторонами існують цивільно-правові відносини, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Адвокат вважає, що слідчий суддя не мала права під час розгляду скарги з`ясовувати, чи містить заява про вчинення кримінального правопорушення дійсні обставини вчинення злочину чи ні, так як у разі ж оскарження бездіяльності щодо невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК України щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема, чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу відповідного кримінального правопорушення.

У зв`язку із викладеним, адвокат, який є представником ОСОБА_7 вважає, що здійснена слідчим суддею в своєму рішенні оцінка фактичних обставин, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, з огляду на стадію кримінального провадження, а також беручи до уваги питання, що вирішуються під час зазначеного виду скарги, є неприпустимою.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Однак, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не будь-які заяви чи повідомлення, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, внесенню підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це, у свою чергу, слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Встановлено, що 06 лютого 2024 рокупредставник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до начальника Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_10 із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України та просив невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та провести досудове розслідування, посилаючись на вчинення самовільних, всупереч установленому законом порядку дій ОСОБА_9 щодо недопуску на територію ТОВ «ТЕРРА ДА БОСКО Україна» представника ОСОБА_7 , яка являється одним із засновників Товариства, його директором та володіє часткою, що складає 49,08% Статутного капіталу.

Цього ж дня, старшим оперуповноваженим СКП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 було прийнято заяву в порядку ст. 214 КПК України від представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, що підтверджується протоколом про прийняття заяви.

Проте, матеріали скарги не містять даних про реєстрацію вищезазначеної заяви у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення.

Також, станом на дату звернення до слідчого судді, скаржником не отримано будь-якої відповіді на його заяву та не внесено відомості до ЄРДР за його повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Аналізуючи зміст скарги та заяви про кримінальне правопорушення, слідчий суддя місцевого суду прийшла до передчасного висновку про те, що в розумінні ст.ст.2, 11 КК України вона не містить достатніх даних про вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення та є суспільно небезпечним.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з тим, що викладені в заяві факти за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Заява представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 містить необхідні дані, які підтверджують реальність конкретної події, конкретні фактичні дані, які свідчать про існування певних обставин, тому можливо зробити висновок про те, що в заяві представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 від 06 лютого 2024 року міститься повідомлення про вчинення злочину.

Колегія суддів вважає, що слідча суддя не повною мірою дослідила матеріали провадження та дійшла передчасного висновку про відсутність правових передумов для задоволення поданої скарги.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 колегією суддів перевірено, вони знаходять своє об`єктивне підтвердження та заслуговують на увагу.

Мотиви, викладені слідчою суддею в оскаржуваному рішенні про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР щодо обставин, викладених у заяві від 06 лютого 2024 року та висновок про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , не можна визнати правильними.

В заяві представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 наведена інформація про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, тобто є мінімально достатньою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку їх перевірки під час досудового розслідування, тому не можна погодитися із твердженнями суду про те, що заява не містить достатніх об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Наразі, заява про вчинення кримінального правопорушення, подана представником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 від 06 лютого 2024 року відповідає вимогам КПК України, а, в свою чергу, кваліфікація кримінального правопорушення - є повноваженнями та прерогативою виключно органу досудового розслідування.

Приписи норм КПК України дійсно носять імперативний характер, тобто не підлягають широкому тлумаченню та будь-які виключення з них не допускаються, окрім того, що зміст норми процесуального закону не передбачає обов`язку слідчого, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ним заяви, зокрема й ті, що фактично не містять у собі відомостей про склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого чинним законом України про кримінальну відповідальність, оскільки, ураховуючи вимоги ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого КК України, а згідно ч.1 ст.11 цього Кодексу кримінальним правопорушенням є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор чи дізнавач дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На вказані вище обставини слідчий суддя не звернула належної уваги, внаслідок чого були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення скарги представника ОСОБА_7 - адвоката АО «Діксі Лекс» ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 409,419, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката адвокатського об`єднання «Діксі Лекс» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 рокупро відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 06 лютого2024 року про вчинення кримінального правопорушення скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 від 06 лютого2024 року.

Ухвалу направити до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області для виконання, а представнику ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 для відома.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3