Провадження № 1-кс/686/3487/24
У Х В А Л А
19 квітня 2024 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 17.04.2024 о 15:30 год., по АДРЕСА_1 , під час оформлення адміністративних матеріалів за ст. 124 КУпАП працівниками УПП в Хмельницькій області на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка керувала та вчинила ДТП на автомобілі марки «KIA» моделі «SHUMA», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в. 16.04.2024 о 10:50 год., по АДРЕСА_2 , остання пред`явила свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний автомобіль серії та номер НОМЕР_2 видане сервісним центром МВС 0741, 28.03.2017, VIN НОМЕР_3 згідно якого власником являється ОСОБА_3 в якому було виявлено ознаки підробки, а саме відомості вказані у вищевказаному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутні в базах даних МВС України, та подібне не видавались громадянам України. Під час огляду автомобіля марки «KIA» моделі «SHUMA», д.н.з. НОМЕР_1 , ознак знищення чи зміни вузлів та агрегатів не виявлено, а він код VIN НОМЕР_3 транспортного засобу відповідає він коду зазначеному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, та відомості про вказаний він код також відсутні в базах даних МВС України. Таким чином ОСОБА_4 , було використано підроблений офіційний документ.
17.04.2024, протоколом огляду на підставі добровільно написаної заяви гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено автомобіль марки «KIA» моделі «SHUMA», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в., свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний автомобіль серії та номер НОМЕР_2 видане сервісним центром МВС 0741, 28.03.2017, VIN НОМЕР_3 згідно якого власником являється ОСОБА_3 та ключі до вказаного автомобіля.
З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на : автомобіль марки «KIA» моделі «SHUMA», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в., свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний автомобіль серії та номер НОМЕР_2 видане сервісним центром МВС 0741, 28.03.2017, VIN НОМЕР_3 згідно якого власником являється ОСОБА_3 та ключі до вказаного автомобіля, оскільки дане свідоцтво та автомобіль, являється предметом вчинення кримінального правопорушення та незастосування арешту може призвести до зникнення, заміни, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою призначення судової технічної експертизи документів та забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
У справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи.
Прокурор у клопотанні не зазначає, яка необхідність та за якою ознакою, визначеною ст.98 КПК України вилучений автомобіль марки «KIA» моделі «SHUMA», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в. та ключі до вказаного автомобіля, яке воно значення має для кримінального провадження, зважаючи на те що розслідується кримінальне провадження за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Клопотання не містить правового обґрунтування обмеження прав особи щодо транспортного засобу та підстав для цього.
Зазначення у клопотанні факту вилучення речей та винесення постанови про визнання їх речовими доказами без наведення мотивів цього ні у клопотанні, ні у постанові не є достатнім обґрунтуванням для визначення відповідності майна критеріям речового доказу, визначених ст..98 КПК України.
Указані недоліки позбавляють слідчого суддю визначати правовий статус майна і вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя
Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя