В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2024 р. Справа № 596/758/24

Провадження № 1-кп/596/130/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Гусятин Угоду про примирення, укладену 21 червня 2024 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000048, внесеному у ЄРДР 02.04.2024 відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, тимчасово не працюючого, із середньою освітою, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується умисному систематичному вчиненні психологічного насильства стосовно своєї матері ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, вчиненого за наступних фактичних обставин.

Так, у період часу з червня 2023 року по 01 квітня 2024 року ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись єдиним злочинним наміром, перебуваючи за місцем свого проживання на подвір`ї та у приміщенні будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , систематично вчиняв домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_4 , яка проживає разом з ним, неодноразово здійснюючи відносно неї психологічне насильство, зокрема, виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск відносно потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок чого принижував її честь і гідність та завдавав психологічних страждань.

08 червня 2023 року близько о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за вище вказаною адресую, вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме чинив на неї моральний та психологічний тиск.

Надалі, 23 червня 2023 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, вчинив домашнє психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , під час якого чинив на неї моральний, психологічний тиск, та висловлювався нецензурними словами.

Окрім цього, 14 вересня 2023 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, вчинив домашнє психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , під час якого чинив на неї моральний, психологічний тиск, та висловлювався нецензурними словами.

Внаслідок вчинених неправомірних дій постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2023 року ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 170 гривень штрафу. 03 липня 2023 року ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 170 гривень штрафу, 22.09.2023 постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 340 гривень штрафу.

ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, 01 квітня 2024 року приблизно о 17 годині 00 хвилин за місцем свого проживання, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, вчинив щодо матері ОСОБА_4 , з якою перебуває у сімейних відносинах, дії психологічного насильства, що виразилось в словесних образах нецензурною лайкою та демонстрації своєї фізичної переваги, тим самим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. Систематичні протиправні дії ОСОБА_6 , призвели до психологічних страждань ОСОБА_4 та погіршення якості її життя, вона перебуває у пригніченому тривожному стані, потребує постійної медичної та психологічної допомоги, хоче захиститись від насильства.

Під час судового провадження 21.06.2024 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідно до ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Укладення угоди ініційовано потерпілою ОСОБА_4 відповідно до приписів ч.2 с. 469 КПК України.

Як встановлено, укладена угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які є тотожними формулюванню обвинувачення та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті, та істотні для цього кримінального провадження обставини.

Згідно укладеної угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.126-1 КК України. Цивільний позов потерпілою в кримінальному провадженні не заявлений.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України у вигляді громадських робіт та строк 150 годин.

Сторони домовились, що одночасно з призначенням покарання про застосування до ОСОБА_6 обмежувальних заходів на строк три місяці із покладанням наступних обов`язків: 1)Заборонити ОСОБА_6 наближатися на відстань п`ятнадцять метрів до місця де ОСОБА_4 постійно та тимчасово проживає та систематично перебуває з інших причин. 2)Заборонити ОСОБА_6 листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 та будь яких інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій або через третіх осіб. 3)Направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання (с.476 КПК України).

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила, що угода про примирення ініційована саме нею, просила затвердити угоду, та зазначила, що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Угода про укладена нею добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважав, що укладена угода про примирення, яка ініційована потерпілою відповідає її інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ст. 126-1 КК України та визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, погоджується з видом та мірою покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження Угоди, а також з іншими заходами, які передбачає Угода. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, її невиконання, передбачені ст.ст.473,476 КПК України розуміє. Угода про укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось. Просить її затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 вважав, що укладення угоди не порушує права обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловився про затвердження Угоди з огляду на відповідність її вимогам чинного процесуального законодавства та добровільності її укладення. Просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження та застосувати обмежувальні заходи, передбачені умовами угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на ОСОБА_8 обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, посередньо характеризується за місцем проживання.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає: вчинення злочину щодо особипохилого віку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про ухвалення вироку, яким слід затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді громадських робіт та строк 150 (двісті) годин, а також про застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів на строк три місяці з застосуванням обов`язків відповідно до п.п. 3, 4, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України. Дане покарання ОСОБА_6 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368,369, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 21.06.2024, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання за цією статтею у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 обмежувальні заходи на строк три місяці, відповідно до яких на обвинуваченого покласти такі обов`язки:

1) Заборонити наближатися на відстань п`ятнадцять метрів до місця, де ОСОБА_4 постійно та тимчасово проживає та систематично перебуває з інших причин.

2)Заборонити листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 та будь яких інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій або через третіх осіб.

3) Направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення надіслати обвинуваченій, вручити прокурору, захиснику.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку Угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена Угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання Угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України

Суддя ОСОБА_9