Справа № 148/1770/18
Провадження по справі № 1-кп/129/39/2024
У Х В А Л А

13.06.2024 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Каричковського,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині клопотання прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обуинуваченої ОСОБА_3 , під час судового розгляду кримінального провадження № 0000264 про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, -

Встановив:

16.05.2024 р. прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_5 подала до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 .

Клопотання прокурор обґрунтувала тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та одного епізоду нетяжкого злочину.

Зокрема, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона незаконно, умисно, повторно, діючи спільно та за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , 06.07.2018 р. та 13.07.2018 р., перебуваючи у м. Тульчині Вінницької області, за грошові кошти збули покупцеві оперативної закупівлі ОСОБА_8 , психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований та наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон.

06.07.2018 р. приблизно 18:00 год., перебуваючи в приміщенні кімнати житлового будинку, ОСОБА_6 , продовжуючи злочинні дії, направлені на надання приміщення для вживання психотропних речовин, остання зачинивши вхідні двері житлового будинку, в якому в той час знаходилась разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , таким чином обмеживши доступ до нього сторонніх осіб, а також надавши власну банківську картку, столову ложку та запальничку для виготовлення психотропної речовини, таким чином створила сприятливі умови для виготовлення та вживання психотропних речовин ОСОБА_7 .

Встановлено, що ОСОБА_6 на час вчинення злочинів не працювала, займалася збутом наркотичних засобів за грошові кошти, на час розгляду в суді не працює, що свідчить про відсутність у останньої постійного джерела заробітку, що буде спонукати її до вчинення корисливих злочинів, її неявка в судові засідання без поважних причин протягом 2021-2023 років свідчить про її намагання уникнути суду та притягнення до кримінальної відповідальності, місце її перебування не відоме, у зв`язку з цим стороною обвинувачення подано до суду клопотання про оголошення ОСОБА_6 в розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу II цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цих розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи. Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам виникненню ризиків, у тому числі: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 своїми діями показала зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжкі кримінальні правопорушення, проявила самовпевненість у безкарності за свої вчинки, а також те, що страх перед суворим покаранням буде спонукати обвинувачену ОСОБА_6 переховуватися від суду, вказане свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Обставини, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тобто, відповідно до сформованої практики ЄСПЛ, для запобігання ризикам, вказаним у ст. 177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального правопорушення була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, вважаю виправданим застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що обумовлено також співрозмірністю з інкримінованим їй кримінальним правопорушенням та завданими її діями наслідками, та недостатнім застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які, у разі визнання судом винною, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, в судові засідання протягом тривалого часу вона не з`являється, про причини неявки не повідомляє, за місцем проживання відсутня, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, та пояснив, що клопотання підлягає до задоволення з огляду на наявність, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - можливого переховування обвинуваченої від суду, можливого вчинення нею інших кримінальних правопорушень, наявність яких обґрунтована на встановлених обставинах, - вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченою тяжкого відносно ст.12 КК України злочину. Вказані чинники на думку прокурора спростовують можливість застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту через неефективність, а строк 60 діб тримання під вартою зумовлений на ефективність явки останньої до суду. Вік та стан здоров`я обвинуваченої не є перешкодою для утримання її під вартою. Вказані чинники в своїй сукупності на думку прокурора спростовують можливість застосувати відносно неї запобіжний захід у виді домашнього арешту через неефективність останнього.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_4 заперечили проти клопотання прокурора про взяття ОСОБА_3 під варту. Обвинувачена ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 заявили клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке обґрунтоване тим, що тримання під вартою є одним із найбільш суворих запобіжних заходів. З урахуванням стану здоров`я підзахисної ОСОБА_6 , яка, згідно Виписки КНП «Вінницький обласний клінічний Центр профілактики та боротьби зі СНІДом Вінницької обласної ради» має діагноз: В20.1 Клінічна стадія III. Важкі бактеріальні інфекції (Одонтогенна флегмона правого підщилепного простору (2016р.), піодермія правої стопи (11,18р.) ХОЗЛ, стадія загострення)). Рецидивуючий орафарингеальний кандидоз. НЦД по кардіальному типу. Пролапс натрального клапана Іст. Трискуспідальна недостатність Іст. Синусова тахікардія. Двобічний гонартроз Іст. Остеохондроз поперекового відділу хребта, больовий синдром. Хронічний панкреатит, загострення. Хронічний вірусний гепатит С, мінімальна активність запального процесу. Вторинна аменорея ймовірно на тлі хронічної інтоксикації. Окрім того, згідно із Довідкою КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» з 05 серпня 2020 року по теперішній час ОСОБА_6 , 1985 р.н., знаходиться на стаціонарному лікуванні на ЗПТ метадоном. Має розлад психіки внаслідок вживання опіоїдів Контрольвана залежність.

Також на утриманні ОСОБА_6 знаходиться малолітня дитина - син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який часто хворіє та по стану здоров`я потребує догляду (надано суду копію Епікрізу історії хвороби).

З урахуванням стану здоров`я ОСОБА_6 та наявноситі на її утриманні малолітньої дитини, 2020 р.н., просили суд обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З метою правильного тлумачення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Комітет міністрів ради Європи визначив такі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою:

1. розумна підозра, що він чи вона вчинила правопорушення.

2. є вагомі підстави вважати, що у разі звільнення він чи вона втече або вчинить серйозне правопорушення, або втручатиметься у відправлення правосуддя, або становитиме сорйозну загрозу громадському порядку.

3. Немає жодної можливості застосувати альтернативний захід, щоб запобігти небезпекам вчинення правопорушення.

4. У справах «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р., «W» проти Швейцарії від 26.01.1993 р., «I.A. проти Франції» від 23.09.1998 р. «Асенов проти Болгарії» від 28.10.1998 р. наведені вище підстави збігаються з обранням запобіжного заходу тримання під вартою.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, домашній арешт, так само, як тримання особи під вартою, є позбавленням свободи в розумінні п. «с`ч.1 ст. 5 КЗПЛ (рішення ЄСПЛ у справі « Мансініпроти Італії) від 02.08.2001 р., «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05 липня 2016 р.

Тому, у своїх численних рішеннях ЄСПЛ вказує на те, що він застосовує ті самі критерії для оцінки розумності позбавлення волі незалежно від місця застосування запобіжного заходу (або у слідчому ізоляторі, або під домашнім арештом) рішення у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 р. тощо.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог п.4) ч.1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст. 177 КПК, а тому виникає необхідність запобіганню перешкоджанню кримінальному провадженню з боку обвинуваченої ОСОБА_6 та за таких обставин єдино правильним заходом, що може запобігти зазначеним ризикам може бути лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, інший, більш м`який, не зможе забезпечити належну поведінку, а тримання під вартою - значно суворий з урахуванням стану здоров`я підсудної ОСОБА_6 та з уразуванням знаходження на її утриманні малолітньої дитини, 2020 р.н.

З урахуванням позиції учасників розгляду справи та її матеріалів суд визнає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, а клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання домашнього арешту необхідно задовольнити з таких міркувань.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Така заборона є абсолютною.

Відповідно до ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 КПК України, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до п.1) ч. 3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:

1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що обвинувачена може переховуватися від суду.

Відповідно до норм чинного законодавства право на свободу та особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Відповідно до ст. 29 ч. 2 Конституції України та ст. 5 пункту 1 підпункту «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Прокурор не довів у суді підстави для обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та одного епізоду нетяжкого злочину, покаранням за який може бути позбавлення волі на строк до десяти років, під час досудового розслідування підозрювана (обвинувачена) не переховувалася від органів досудового розслідування, є раніше відповідно до ст.89 несудимою, має постійне місце проживання, а саме у належному її матері будинку АДРЕСА_1 , що підтвердила її мати ОСОБА_10 , яка допитана в суді як свідок, за місцем проживання характеризується посередньо, є інвалідом ІІІ-ї групи, обвинувачена хворіє на важкі захворювання, а саме згідно Виписки КНП «Вінницький обласний клінічний Центр профілактики та боротьби зі СНІДом Вінницької обласної ради» має діагноз: В20.1 Клінічна стадія III. Важкі бактеріальні інфекції (Одонтогенна флегмона правого підщилепного простору (2016р.), піодермія правої стопи (11,18р.) ХОЗЛ, стадія загострення)). Рецидивуючий орафарингеальний кандидоз. НЦД по кардіальному типу. Пролапс натрального клапана Іст. Трискуспідальна недостатність Іст. Синусова тахікардія. Двобічний гонартроз Іст. Остеохондроз поперекового відділу хребта, больовий синдром. Хронічний панкреатит, загострення. Хронічний вірусний гепатит С, мінімальна активність запального процесу. Вторинна аменорея ймовірно на тлі хронічної інтоксикації. Окрім того, згідно із Довідкою КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» з 05 серпня 2020 року по теперішній час ОСОБА_6 , 1985 р.н., знаходиться на стаціонарному лікуванні на ЗПТ метадоном. Має розлад психіки внаслідок вживання опіоїдів Контрольвана залежність; також на утриманні ОСОБА_6 знаходиться малолітня дитина - син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який часто хворіє та по стану здоров`я потребує догляду (надано суду копію Епікрізу історії хвороби), то з урахуванням вказаних обставин у своїй сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку, що єдино правильним запобіжним заходом відносно ОСОБА_3 у теперішній час може бути лише цілодобовий домашній арешт, а тому клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, а клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно задовольнити та з урахуваням доведеного наявного ризику, що обвинувачена може переховуватися від суду, обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю, зобов`язавши її прибувати за кожною в будь-якій формі вимогою прокурора та суду під час кримінального провадження та цілодобово не залишати місце проживання, будинок АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду.

Вказаний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , усуне ризик передбачений п.1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду (ризик втечі) та інші ризики, а також створить умови для отримання нею лікування, чим буде дотримано розумний баланс як прав обвинуваченої так і суспільного інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

Постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , - відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Тульчин Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживала у будинку співмешканця у АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, проживаючої однією сім`єю із чоловіком без укладення шлюбу, з базовою загальною середньою освітою, яка має статус інваліда 3-ї групи, має на своєму утриманні малолітню дитину (сина віком 3-х років 5 місяців), відповідно до ст. 89 несудимої, обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного носія засобів контролю.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- прибувати за кожною в будь-якій формі вимогою прокурора та суду під час судового розгляду кримінального провадження;

- цілодобово не залишати місце проживання, - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Тульчинському РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом поліції.

Строк дії ухвали - шістдесят днів по 17 год. 35 хв. 11.08.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: