Справа № 344/888/22
Провадження № 11-сс/4808/194/24
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2022 року обрано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу. Просить задовольнити клопотання про поновлення терміну на оскарження ухвали суду, строк поновити. Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.01.2022 року про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений з поважних причин. Зокрема посилається на те, що судове рішення прийняте за відсутності підозрюваного в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Судовий розгляд клопотання здійснено за участі адвоката ОСОБА_10 , однак вона мала повноваження щодо представництва інтересів ОСОБА_9 як свідка, зокрема, приймала участь під час його допиту у статусі свідка. При цьому повідомлення про підозру ОСОБА_9 не здійснене в належний спосіб, ОСОБА_9 на момент виїзду за кордон не мав статусу підозрюваної особи у жодному кримінальному провадженні та не мав обмежень щодо виїзду за кордон, а про те, що він оголошений в розшук йому стало відомо в США, де йому вручено копію оскаржуваної ухвали англійською мовою 22.04.2024 року, з якої йому стало відомо про підозру у кримінальному провадженні та причину його арешту. 01.05.2024 року між адвокатом ОСОБА_8 та сестрою ОСОБА_9 в його інтересах укладено договір щодо здійснення захисту у кримінальному провадженні, що укладався за дорученням адвоката ОСОБА_11 , що представляє інтереси ОСОБА_9 в США, з огляду на відсутність в останнього можливостей оскаржити законність затримання та судове рішення, прийняте в Україні. Доступ до матеріалів кримінального провадження слідчим ОСОБА_12 надано їй 10.05.2024 року, однак з 11.05.2024 року до 20.05.2024 року вона перебувала у відпустці, перший робочий день після відпустки 21.05.2024 року. В цей же день вона ознайомилася з отриманою в період відпустки поштою та ознайомилася із документами, надісланими на електронну адресу зі США, які стали підставою для затримання ОСОБА_9 та його тимчасовим арештом та отримала Листа від 21.05.2024 року від адвоката, що представляє інтереси ОСОБА_9 в США з проханням оскаржити ухвалу про обрання запобіжного заходу.

Сторона захисту стверджує, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не зазначив жодного доказу в обґрунтування висунутої особі підозри. З повідомлення про підозру не випливає, що ОСОБА_9 органом досудового розслідування інкримінується підозра у тому, що між ним та потерпілими мав місце природній статевий акт, а тому підозра не може вважатися обґрунтованою. Інші форми задоволення статевої пристрасті, крім статевого акту у природній формі, складу зґвалтування не утворюють і за наявності для цього підстав, кваліфікуються за ст. 153 КК України або деякими іншими статтями Особливої части КК. З представлених стороні захисту слідчим матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, не доводиться, що підозра є обґрунтованою чи розумною. Так, згідно з судово-медичними експертизами №212, №213, №214, на тілі потерпілих не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, та вказаними експертизами не підтверджується факт, що мав місце статевий акт із жодною із потерпілих.

Крім того, захисник вважає безпідставними твердження слідчого про ухилення ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та його втечу. Так, обшук у ОСОБА_9 проводився 19.05.2021 року, ОСОБА_9 допитаний як свідок21.05.2021 року, а виїхав за вежі України 06.07.2021 року. На момент виїзду за кордон ОСОБА_9 не мав процесуального статусу підозрюваної особи, не існувало будь-яких заборон чи обмежень для його виїзду.Повідомлення про підозру складене 31.12.2021 року, тобто через 5 місяців після того, як ОСОБА_9 виїхав за межі України.

За вказаних обставин, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді; стверджувала, що її підзахисний залишив країну до оголошення підозри про вчинення правопорушення, яку не можна визнати обґрунтованою;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін. Вважав, що сукупність наявних у справі доказів підтверджує обґрунтованість підозри, яку було повідомлено ОСОБА_9 , який з метою уникнення від кримінальної відповідальності залишив країну.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Згідно ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень, дій чи бездіяльності слідчого має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 18.04.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.3 ст.152, ч.6 ст. 152 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 03 квітня 2021 року ОСОБА_9 , який є тренером із «Таейкван-До» спортивного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », разом із неповнолітньою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітніми ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та іншими учасниками даного спортивного клубу в загальній кількості близька 50 дітей (зі своїми учнями) поїхали на тренувальні збори (відпочинок) у с. Татарів, де поселилися у котеджі « ОСОБА_16 ».

Під час відпочинку ОСОБА_9 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло малолітньої потерпілої з використанням пальців своїх рук, а також дії, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітньої потерпілої з використанням своїх геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Цього ж дня ОСОБА_9 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої особи з використанням пальців своїх рук без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої, а також дії, пов`язані з оральним проникненням в тіло іншої особи - неповнолітньої потерпілої з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди.

Також під час відпочинку в с. Татарів ОСОБА_9 повторно вчинив дії, передбачені ч. 4 ст. 152 Кримінального кодексу України, дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло іншої особи, а саме малолітньої особи, яка не досягла 14 років, з використанням пальців своїх рук.

31 грудня 2021 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 6 ст.152 КК України. У зв`язку із неможливістю вручення письмового повідомлення у день його складення особисто ОСОБА_9 , вказане повідомлення того ж дня вручено у спосіб та у порядку вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , згідно ст. 12 КК України, належать до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких відповідно до санкції ч. 6 ст. 152 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

В межах зазначеного кримінального провадження 20 січня 2022 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 яке ухвалою слідчого судді від 20 січня 2022 року задоволено.

З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглянуто слідчим суддею за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_17 , але за відсутності підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки на даний час його оголошено в міжнародний розшук.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сторонами не заперечується, що ОСОБА_9 перебуває за межами України, а саме в США, і відсутня можливість забезпечити його участь у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Зокрема, ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 06 липня 2021 року о 07 годині 55 хвилин, а саме: авіарейсом THY0442, який прямував Львів Стамбул, покинув межі території України, дані про його повернення в Україну відсутні, що підтверджується інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») (а.п. 83-84).

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_18 від 17 січня 2022 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_9 оголошено в розшук (а.п. 85).

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_18 від 18 січня 2022 року ОСОБА_9 в оголошено в міжнародний розшук (а.п. 86).

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено обставини про доведеність перебування підозрюваного ОСОБА_9 у міжнародному розшуку та розглянуто клопотання про обрання запобіжного заходу з дотриманням вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу. При цьому, слід зазначити, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Крім того, дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, слідчий суддя обґрунтовано встановив підстави для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 6 ст.152 КК України та яким надано відповідну оцінку судом першої інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (справа Мюррей проти Сполученого Королівства).

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для обрання щодо нього запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника щодо невинуватості підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд провадження, не можуть бути безпосередньо перевірені слідчим суддею або судом але можуть і повинні бути перевірені органом досудового слідства під час проведення досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 , усвідомлюючи неминучість покарання, переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває за межами України, а також ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а доводи та твердження захисника в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись ст.ст. 376,404-407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5