КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1006/2024 Категорія: ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України
ЄУН: 369/6129/14-к Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000327, внесеному до ЄРДР 22 вересня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, за апеляційними скаргами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бєлград, Сербія, сербка, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнена від призначеного покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

представників потерпілої ОСОБА_11

ОСОБА_12

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою в тому, що обвинувачена 22 вересня 2013 року, близько 5 год. 52 хв., перебувала у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху - «водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», під час керування технічно-справним автомобілем «Lexus RX 400h», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , в присутності ОСОБА_13 , який мав при собі свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу та передав останній ключі від автомобіля, чим здійснив допуск та дозволив останній на його керування, виїжджаючи з вул. Білогородської через перехрестя з круговим рухом на вул. Магістральну, поблизу будинку №1-A в м. Боярка Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області, в напрямку м. Вишневе, діючи необережно в порушення вимог:

п.п. 2.3. - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п. 11.2. - «на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом»;

п. 12.1. - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 34.1.3 - «лінія дорожньої розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах які мають чотири і більше смуг для руху. Лінію 1.3 перетинати забороняється» - Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 61306 які введені в дію 01.01.2002, проявила неуважність, невірно оцінила дорожню обстановку, допустила перетинання лінії 1.3 дорожньої розмітки та виїзд на зустрічну смугу для руху, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який сидів в лівій смузі для руху в напрямку до перехрестя з круговим рухом. Після чого водійка ОСОБА_6 зникла з місця пригоди, в порушення п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, - «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишитись на місці пригоди».

Унаслідок наїзду пішохід ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожнього-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № 248/Д/447 від 12 жовтня 2013 року: при судово-медичному дослідженні трупа виявлено: прямі переломи 1 ребра справа по переднє-пахвовій лінії, 2-7 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії з розривами плеври та легені, 8-го ребра зліва по середьо-пахвовій лінії, непрямі переломи 3-12 ребер зліва по лопатковій лінії з розривами плеври, розрив грудної аорти, 1000 мл крові в лівій плевральній порожнині, крововиливи в коренях легень.

Смерть ОСОБА_14 , 1991 року народження, настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми в поєднанні із закритою травмою грудей та живота, які супроводжувались переломом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальним та шлуночковим крововиливами, переломами ребер та розривом аорти. Закрита травма грудей та живота і закрита черепно-мозкова травма відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Порушення водійкою ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3. «б», «д»; 2.9. «а»; 11.2.; 12.1.; 34.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, які введені в дію 01.01.2002, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, y вигляді смерті ОСОБА_14 .

Окрім цього, 22 вересня 2013 року, близько 05 години 52 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час керування технічно-справним автомобілем «Lexus RX 400h», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , в присутності ОСОБА_13 , який мав при собі свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу та передав останній ключі від автомобіля, чим здійснив допуск та дозволив останній на його керування, виїжджаючи з вул. Білогородської через перехрестя з круговим рухом на вул. Магістральну поблизу будинку №1-A в м. Боярка Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області, в напрямку м. Вишневе, проявила неуважність, невірно оцінила дорожню обстановку, допустила перетинання лінії 1.3 дорожньої розмітки та виїзд на зустрічну смугу для руху, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який сидів в лівій смузі для руху в напрямку до перехрестя з круговим рухом.

Після цього, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що вищевказаними протиправними діями поставила потерпілого ОСОБА_14 в небезпечний для життя стан, не надала останньому першої медичної допомоги, не викликавши карету швидкої медичної допомоги з метою уникнення кримінальної відповідальності, зникла з місця пригоди.

Унаслідок наїзду пішохід ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожнього-транспортної пригоди.

Цим же вироком вирішено питання цільного позову, процесуальних витрат та доля речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити її від призначеного основного та додаткового покарань у зв`язку із закінченням строків давності. В решті вирок залишити без змін.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок і закрити кримінальне провадження.

До початку апеляційного розгляду 25 січня 2024 року обвинувачена ОСОБА_6 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, 19 лютого 2024 року захисником ОСОБА_8 до Київського апеляційного суду було надано витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості», відповідно до якого ОСОБА_6 станом на 15 лютого 2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, пояснення

- обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала клопотання та вказала, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності пройшли, просила звільнити її від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження,

- захисника ОСОБА_8 , який підтримав подане клопотання та просив звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності, вказавши, що інших кримінальних проваджень щодо обвинуваченої не має, в розшуку не перебувала, строки не переривалися та не зупинялися,

- представника потерпілої ОСОБА_12 , який залишив вирішення цього питання на розсуд суду та вказав, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності вже пройшли, проте йому невідомі данні щодо перебування обвинуваченої у розшуку, про зупинення строків, з приводу притягнення до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях інформації не було,

- представника потерпілої ОСОБА_11 , який вказав, що хотів би, щоб вирок залишився без змін, але неможливо вплинути на положення ст. 49 КК України,

- потерпілої ОСОБА_10 , яка заперечувала проти закриття провадження у справі,

- прокурора ОСОБА_9 , яка не заперечували проти задоволення клопотання та вказала, що вказане кримінальне провадження не зупинялось та дані про притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень відсутні,

- перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

На початку апеляційного розгляду обвинувачена заявила клопотання про скасування вироку, звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі у зв`язку з цим, одночасно вказавши, що вину свою не визнає у вказаному кримінальному правопорушенні.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням невизнання обвинуваченої своєї вини, відповідно до ст. 285 КПК України їй роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданих ним та іншими учасниками судового провадження апеляційних скарг, на що обвинувачена надала свою згоду саме на розгляд її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що їй зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самої обвинуваченої, вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, роз`яснивши обвинуваченій наслідки задоволення клопотання, колегія суддів доходить висновку, що клопотання обвинуваченої підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вироком суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні 22 вересня 2013 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та їй призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_15 звільнена від призначеного покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що станом на час проголошення вироку строки давності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, закінчились.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, положень ст. 12 КК України, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 29 лютого 2024 року сплинули та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилась від досудового розслідування або суду, або до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався, як і даних які б свідчили про те, що ОСОБА_6 вчиняла умисні дії, направлені на ухилення від досудового розслідування та суду.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Відтак, підставою звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченої на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч. 5 ст. 49 КК України.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що у справі наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом апеляційної інстанції про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання обвинуваченою вини є правом, а не її обов`язком, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченої на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, чинним законодавством не передбачено.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а також враховуючи те, що обвинувачена повністю підтримала подане нею клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачена надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає у себе і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи зазначене, клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає до задоволення, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України - закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням на час апеляційного розгляду строків давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 - закриттю, цивільний позов у кримінальному провадженні колегія суддів залишає без розгляду, з роз`ясненням позивачці її права, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 376, 417, 284 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000327 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України - закрити.

Судові витрати у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4