Провадження 11-кп/824/252/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар- ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0000291 від 15.10.2015 року за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2023,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року ОСОБА_8 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження на підставі п.4 ч. 1 ст. 49 КК України. Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки строки притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності закінчились, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурора указано на незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що місцевий суд прийшов до помилкових висновків про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки судом не враховано, що ОСОБА_8 вчинив інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вимогою про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості від 07.04.2023. Разом з тим, вказав про те, що відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо особа до закінчення строків, передбачених частиною першою та другою цієї статті вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану ухвалу, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернути до суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вказала на законність та обґрунтованість ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2023, а також на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора. В обґрунтування доводів вказала, що на момент розгляду клопотання про закриття кримінального провадження, розгляд даної справи по суті не почався, в тому числі через бездіяльність органів прокуратури. Крім того, вказала на те, що прокурор в своїй апеляційній скарзі не заперечує те, що строк в даному кримінальному провадженні сплинув. Також захисником зазначено про те, що єдиний аргумент прокурора в обґрунтування своєї апеляційної скарги -це вимога, де зазначено, що 02.02.2018 ОСОБА_8 було вручено підозру, однак жодних доказів про те, що розслідування у кримінальному провадженні №0000400 триває, прокурором не надано як і інформації про те, в чиєму провадженні і на якій стадії воно перебуває. Просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу зі змінами підтримав, підтвердив доводи викладені у ній та просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга зі змінами прокурора до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення мало місце в період серпня, жовтня та грудня 2012 року. Органом досудового розслідування його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 212 КК України.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Колегія суддів вважає, що оскільки на час розгляду судом першої інстанції вказаного кримінального провадження минуло понад десять років з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 212 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Доводи прокурора про те, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваної ухвали були залишені поза увагою положення ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, в яких указані обставини, що порушують перебіг строків давності, та не було вжито жодних заходів з метою перевірки наявності даних обставин, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Доводи прокурора про переривання строків давності у зв`язку із підозрою ОСОБА_8 в іншому кримінальному провадженні не грунтуються на вимогах законодавства та матеріалах провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме, з вимоги про судимість від 07.04.2023р. (Т.2, а.с.219) та копії повідомлення про підозру, 02.02.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні №0000400 щодо вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, у якому розслідуються обставини, які мали місце у період 2010 року. Разом з тим, за ч.3 ст. 212 КК України ОСОБА_8 обвинувачується щодо обставин, які мали місце пізніше, а саме, у серпні, жовтні та грудні 2012 року, а отже переривання строків давності в розумінні положень ч. 3 ст. 49 КК України не мало місце.

Крім того, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_8 після грудня 2012р. вчинив нове кримінальне правопорушення. Натомість, як вбачається з Витягу з інформаційно - аналітичної системи МВС України, який був долучений захисником до матеріалів провадження, ОСОБА_8 на території України станом на 26.03.2024р. незнятої чи непогашеної судимості не має.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для його правильного вирішення та перевіривши наявність обставин, передбачених ст. 49 КК України, встановивши умови і підстави визначені законом України про кримінальну відповідальність та отримавши згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року є обгрунтованою і вмотивованою, а відтак підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4