печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучений в ході проведення його обшуку транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», д. н. з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000039 від 14.02.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами у невстановленим досудовим розслідуванням час та місці виник єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 . З цією метою вони розробили злочинний план, який полягав у тому, що під виглядом оформлення «Білого» військового квитка для потерпілого ОСОБА_8 з діагнозом захворювання крові та в подальшому під виглядом працівників ДБР, ТЦК та поліції шляхом обману, заволодівали грошовими коштами потерпілого. Так, ОСОБА_5 згідно розподілених ролей, маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживаючи довірою, діючи за попередньою змовою групою осіб, в телефонній розмові з потерпілим ОСОБА_8 домовилися про те, що ОСОБА_5 допоможе зробити останньому «Білий» військовий квиток з діагнозом захворювання крові.

11 січня 2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 згідно розподілених ролей, маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживаючи довірою, діючи за попередньою змовою групою осіб, зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 та повідомив йому про те, що він знаходиться 6 (шостий) в черзі на отримання «Білого» військового квитка та для пришвидшення потерпілий ОСОБА_8 повинен заплатити 6 000 тисяч Євро (згідно курсу НБУ за 11 січня 2024 року становить 250 000 грн. 80 коп.) на, що потерпілий ОСОБА_8 погодився та передав дані грошові кошти ОСОБА_5 .

Після цього, 15 січня 2024 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин на номер мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 надійшов телефонний дзвінок в месенджері «Telegram» від номера мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 , та останній повідомив потерпілому про те, що всі місця зайняті та йому потрібно перерахувати на номер банківської карти № НОМЕР_4 ще 2 000 доларів США, оскільки, як повідомив ОСОБА_5 , послуги подорожчали та йому потрібно доплатити дані грошові кошти, на що потерпілий погодився та скинув на вищевказану банківську карту грошові кошти у сумі 75 660 гривень 00 копійок.

Після цього, 17 січня 2024 року, потерпілому ОСОБА_8 на мобільний телефон надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , який діяв згідно розподіленим ролям, зловживаючи довірою потерпілого повідомив йому про те, що потрібно ще 63 000 гривень для обстеження ВЛК, та після чого, потерпілий ОСОБА_8 переслав грошові кошти на номер банківської карти № НОМЕР_4 , яку останньому надіслав ОСОБА_5 .

Після цього, 19 січня 2024 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин на номер мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 надійшов телефонний дзвінок в месенджері «Telegram» від номера мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 , який, діючи за попередньою змовою групою осіб та спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, домовилися про зустріч з потерпілим. Так, прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , потерпілий ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 , щоб вони перейшли на вулицю Добринінська. Коли перейшли на дану вулицю, до них під`їхало 3 (три) транспортні марки «Део Ланос» в кольорі хакі, транспортний засіб «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_5 , в даних транспортних засобах знаходилися особи чоловічої статі, які були одягненні у військову форму, та транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , з якого вийшла не встановлена досудовим розслідуванням особа разом з ОСОБА_5 та, підійшовши до потерпілого ОСОБА_8 , повідомила йому про те, що він є працівником ДБР та для закриття питання про підробку документів, а саме військового квитка, потерпілому потрібно заплатити грошові кошти у сумі 15 000 доларів США, на що потерпілий погодився та через деякий час того самого дня віддав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі (згідно курсу НБУ за січень місяць становить 565 500 грн. 00 коп.).

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 19.01.2024 повідомив потерпілого про те, що йому потрібно ще 2000 доларів США, а саме перерахувати на його банківську карту № НОМЕР_4 , на що потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що на даний час у нього немає грошових коштів в повній сумі та перерахував на № НОМЕР_4 , грошові кошти у 1 000 доларів США (згідно курсу НБУ за січень місяць становить 37 700 грн. 00 коп.).

У подальшому, доводячи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з єдиним умислом за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 06.02.2024 приблизно о 13 год. 00 хв., забравши потерпілого ОСОБА_8 на транспортних засобах «Део Ланос», транспортний засіб «Мазда 3» д.н.з. НОМЕР_5 , та прибувши за адресою: АДРЕСА_2 , повідомили останньому про те, що йому потрібно заплатити 15 000 доларів США, на що потерпілий повідомив, що даних грошових коштів у нього немає та повідомив, що може заплатити лише 3 500 Євро (згідно курсу НБУ за січень місяць становить 145 110 грн. 00 коп.), на що дані особи, які представлялися як співробітники ТЦК, повідомили про те, що їм даних грошових коштів не вистачить та їм потрібно ще 1500 Євро. Також повідомили, що дані грошові кошти потрібно їм передати до 18 год. 00 хв. того ж дня, потерпілий перерахував на банківську карту № НОМЕР_6 грошові кошти у сумі 50 000 грн.

08 лютого 2024 року приблизно о 06 годині 00 хвилин за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 який одягнувшись у військову форму, представився потерпілому працівником ТЦК, увійшовши в довіру до останнього повідомив йому, що зможе зробити «Білий» військовий квиток дешевше, ніж ОСОБА_5 , та пообіцяв потерпілому, що його керівництво вирішить питання з ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_6 , зловживаючи довірою потерпілого, повідомив ОСОБА_8 , що йому потрібно 20 000 гривень на придбання джгутів, на що потерпілий ОСОБА_8 , зайшовши до себе до квартири, забрав та передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 20 000 гривень.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, шляхом обману, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, 14 лютого 2024 року, у першій половині дня, прибули на транспортному засобі марки «Kia Sorento» із номерним знаком НОМЕР_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вийшовши з транспортного засобу, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи єдиний корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами, підійшли до потерпілого ОСОБА_8 та в ході розмови, скориставшись довірою останнього, шляхом обману почали просити грошові кошти у потерпілого на квадрокоптери у сумі 3- 5 тисяч гривень. На це потерпілий ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 та іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам про те, що в нього на даний час не має грошових коштів та повідомив, що зможе перерахувати тільки 2 000 гривень, на що ОСОБА_6 разом з невстановленим досудовим розслідуванням особам надіслали потерпілому номер банківської карти № НОМЕР_8 , на яку приблизно о 16 годині 20 хвилин останній перерахував 2 000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.03.2024 у ході спілкування ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 повідомив, що з метою того, щоб потерпілого не викликали та не відправляли служити в ЗСУ, треба додатково надати грошові кошти в сумі 8000 доларів США.

В ході проведення контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту, 08.03.2024 потерпілий ОСОБА_8 повідомив про наявність грошових коштів у сумі 4000 доларів США.

Після цього ОСОБА_7 на виконання злочинного плану прибув за адресою: АДРЕСА_1 на автомобілі «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , та отримав з рук в руки від потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 4000 доларів США, які були надані для проведення контролю за вчиненням злочину.

08.03.2024 слідчим СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва №757/10383/24-к та ст. 234 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, провів обшук транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , в ході якого його було вилучено.

Слідчий наголосив, що існує ризик знищення вищевказаного майна, яке може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Підсумовуючи клопотання, слідчий просив накласти арешт на транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , який поміщено на штрафмайданчик ГУ НП у м. Києві, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Слідчий ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Від прокурора групи прокурорів ОСОБА_10 надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить враховуючи, що групою осіб вчинено ряд майнових злочинів, в тому числі особливо тяжких, задовольнити клопотання з метою подальшої конфіскації майна, так як потерпілому у даному кримінальному провадженні заподіяно шкоду у особливо великих розмірах.

Представники власника майна ОСОБА_4 - адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подали суду заяви про розгляд справи за відсутності власника майна та його представників, просили у задоволенні клопотання слідчого відмовити у повному обсязі.

Водночас адвокат ОСОБА_12 подав суду письмові заперечення, в обґрунтування яких послався на наступне. ОСОБА_4 підозру не вручали, її статус у клопотанні не визначено, натомість із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор. Крім того, вказане клопотання подано з порушенням строку та без клопотання про його поновлення, обшук проведено 08.03.2024, а клопотання подано лише 26.03.2024. Ухвалою слідчого судді від 06.03.2024 було надано дозвіл на обшук транспортного засобу, який перебуває у користуванні ОСОБА_13 , натомість транспортний засіб вилучено у ОСОБА_7 . У клопотанні не доведено мету арешту задля збереження речових доказів, запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення тощо. Також не може бути застосований арешт з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки власник майна ОСОБА_4 не є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні. У клопотанні відсутні джерела, які б могли бути використані слідчим суддею для з`ясування відповідності вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, оскільки даних про проведення будь-якого огляду чи інших слідчих дій відносно вилученого майна не зазначено. Органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучений транспортний засіб являється речовим доказом в зазначеному кримінальному провадженні зокрема, не було доведено того, що таке майно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Автомобіль марки «Toyota», моделі «Саmгу», реєстраційний номер НОМЕР_9 , д.н.з. НОМЕР_1 не є предметом даного кримінального правопорушення. Підтвердженням платоспроможності ОСОБА_4 для здійснення покупки автомобіля слугують відомості зазначені у постанові Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року в рамках судової справи №757/49061/20-ц, відповідно до яких ОСОБА_4 фактично було повернуто 38 925 доларів США, вилучених у ході обшуку від 01 вересня 2015 року. В той час як доходів у ОСОБА_7 на придбання дороговартісної речі не було, в силу його віку та відсутності самостійних джерел доходів. Вказане виключає припущення щодо придбання автомобіля за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом.

Від представника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_14 також надійшло клопотання, в якому вона просила здійнити розгляд справи без її участі та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, враховуючи, що вказаний транспортний засіб не є майном підозрюваного, має своє законне походження (придбаний ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_15 за кошти повернуті відповідно до ухвали апеляційного суду від 24.01.2023); дозвіл на вилучення автомобіля та його обшук надавався відносно Мамояна Мразі, а дана особа немає жодного відношення до сім`ї ОСОБА_4 та невідома їм; даним автомобілем сім`я користується для особистих цілей, чоловік використовує для таксування, син іноді теж користується.

Дослідивши клопотання з додатками, письмові заперечення адвокатів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000039 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2024 по справі № 757/10383/24-к надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу, яким користується ОСОБА_13 , автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , що на праві власності належить Мамоян Ханум Расоївні /а. м. 136-137/.

08.03.2024 в період часу з 14-15 год. по 15-28 год. на підставі вказаної ухвали слідчого судді проведено обшук, в ході якого вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 а. м. 138-143/.

Як вбачається із протоколу обшуку, будь-яких слідів правопорушення в ході обшуку автомобіля не виявлено

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч. 3 ст. 132 КПК України.

Частиною другою ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Постановою слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 від 08.03.2024 транспортний засіб марки марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він є предметом кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання вбачається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, посилання слідчого на наявність підстав для арешту вилученого майна як такого, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, слідчий суддя вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки слідчим не доведено, що вилучений транспортний засіб містить на собі будь-які сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, за наведених у клопотанні обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України, транспортний засіб не міг бути предметом злочинів.

Слідчим також не зазначено, яким чином вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню в провадженні, а отже в ході розгляду клопотання всупереч п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні в цій частині є формальною, та сам по собі факт винесення такої постанови не є достатнім для висновку про відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України та наявності підстав для його арешту.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, підстави для накладення арешту на вказане в клопотанні майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна відсутні.

Таким чином, оскільки слідчим не доведено мети арешту вилученого майна, підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, не доведено можливість використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні №0000039, вважаю відсутніми підстави для задоволення клопотання.

Частиною 3 ст. 173 КПК України встановлено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372, 392 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», д. н. з. НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , вилученого в ході його обшуку 08.03.2024, який на праві власності належить ОСОБА_4 - відмовити.

Вилучене майно повернути власнику - ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1