Справа № 204/3167/24
Провадження № 1-кс/204/893/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000412 від 31 липня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст. 366, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 372 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000412 від 31 липня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 372 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ ВП № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000412 від 31.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 372 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що на початку травня 2023 року Тернівський міський голова ОСОБА_8 та директор комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» Тернівської міської ради ОСОБА_9 , будучи службовими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи корисливу зацікавленість у вигляді одержання незаконних прибутків, усвідомлюючи свої можливості при розподілі бюджетних коштів Тернівської міської ради та впливу на підлеглих працівників комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» Тернівської міської ради, прийняли рішення про створення стійкого об`єднання організованої групи, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у заволодінні бюджетними коштами, виділеними на виконання поточних ремонтів доріг в м. Тернівка. Для досягнення злочинного задуму, переслідуючи корисливу зацікавленість, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , визначили чіткий механізм та схему здійснення злочинної діяльності, яка полягала у проведенні підлеглими їм працівниками КП «ТЖКП» вісімнадцяти спрощених закупівель щодо поточних ремонтів доріг в м. Тернівка, визначення переможцем підконтрольного підприємства, підписання з вказаним підприємством договорів у яких будуть вказані завищені ціни на будівельні матеріали, внесення завідомо неправдивих відомостей до актів виконаних робіт з поточних ремонтів доріг, їх підписання, укладення договору з суб`єктом господарювання, яке формально буде здійснювати технічний нагляд за проведенням поточних ремонтів, перерахування бюджетних коштів за невиконані роботи з поточних ремонтів доріг підрядному підприємству, отримання незаконної винагороди в розмірі 10% від загальної вартості робіт з поточних ремонтів доріг. Для досягнення злочинного задуму ОСОБА_8 та ОСОБА_9 усвідомлювали, що для реалізації їх прямого умислу необхідно створити організовану групу та залучити до неї осіб, які, розділяючи їх кримінально-протиправні погляди, будуть чинити дії, спрямовані на досягнення єдиного умислу, направленого на заволодіння бюджетними коштами. Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонували залучитись до злочинної діяльності керівників підконтрольних суб`єктів господарювання афілійовану особу ТОВ «Ком+Транс» ОСОБА_10 , головного бухгалтера та кошторисника ТОВ «Ком+Транс» ОСОБА_11 , директора та засновника ПП «Фенікс» ОСОБА_4 , які виявили бажання взяти участь у діяльності злочинної організації, метою якої є заволодіння бюджетними коштами Тернівської міської ради, та надали свою згоду на участь у організованій групі та вчинюваних нею злочинах.

У результаті розробленого плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 в період часу з травня 2023 року до січня 2024 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно здійснювали заволодіння бюджетними коштами. Таким чином, організована група у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , у період з 18.05.2023 по 31.12.2023, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, використовуючи свою владу та службове становище у приватних інтересах, діючи всупереч інтересам служби, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, а саме локальних кошторисів з підсумковими відомостями ресурсів, актів виконаних робіт з договором підряду щодо об`ємів робіт, використаної техніки та вартості матеріальних ресурсів, використаних під час здійснення робіт, заволоділи бюджетними коштами Тернівської міської ради, виділеними на проведення робіт з поточних ремонтів доріг в м. Тернівка, в результаті чого місцевому бюджету Тернівської міської ради спричинено збитки на загальну суму 2 172 807, 94 гривень.

За сукупністю умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України. У порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, слідчий, прокурор, повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Метою арешту майна є забезпечення конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Арешт майна допускається з метою конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваному ОСОБА_4 належить рухоме майно, а саме: автомобіль марки Ssang Yong Korando, 2014 р.в., д.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Таким чином, тимчасове обмеження прав власника/володільця вказаного майна має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном. З огляду на вищевикладене, арешт вказаного майна є розумним та співрозмірним обмеженню права власності та завданням кримінального провадження. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив залишити авто в користуванні, оскільки його робота пов`язана з пересуванням по містах і він не може працювати без автомобіля.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що її клієнт не є суб`єктом злочину передбаченого ст. 191, 366 КК України, тому підозра жодним чином не обґрунтована. Підстав для арешту на її думку немає жодних.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши подане клопотання та додані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю за необхідне частково задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Відділення поліції № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000412 від 31.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 372 КК України.

Згідно з реєстраційною карткою, підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить автомобіль марки Ssang Yong Korando, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а незастосування арешту на зазначене майно може призвести до його втрати чи відчуження, а також враховуючи необхідність підозрюваного в користуванні даний майном, суд приходить до висновку, що достатнім заходом забезпечення кримінального провадження спрямованого на збереження майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, є позбавлення будь-яких осіб права на відчуження та розпорядження даним майном, без позбавлення ОСОБА_4 права користування ним, а тому клопотання про арешт майна необхідно задовольнити частково.

При цьому, суд вважає за необхідне належний ОСОБА_4 автомобіль, залишити в його користуванні, що буде відповідати засадам кримінального судочинства та жодним чином не зможе зашкодити ймовірній конфіскації майна підозрюваного.

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, не в праві вирішувати питання щодо правильної кваліфікації дій підозрюваного, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_12 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , з позбавленням будь-яких осіб права на відчуження та розпорядження вказаним вище рухомим майном, без позбавлення права користування ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1