Справа № 308/7681/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001556 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, чинній до 11.08.2023 року)

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_6

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001556 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, чинній до 11.08.2023 року).

Прокурором було подане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.07.2022 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

На початку квітня 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в ресторані «GRANT», що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , почув розмову потерпілої ОСОБА_5 про пошук нею її чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник під час військової агресії російської федерації проти України. Після цього ОСОБА_3 запропонував потерпілій допомогу в пошуку та поверненні з полону її зниклого безвісті чоловіка за грошову винагороду, не маючи наміру та будь-яких можливостей щодо вчинення вказаних дій.

Реалізуючи свій намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою особистого протиправного збагачення,

ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті привласнити грошові кошти, не виконуючи взяті на себе зобов`язання, використовуючи складний психоемоційний стан потерпілої ОСОБА_5 , не маючи реального наміру допомагати у пошуку чоловіка останньої, вигадавши історію про місцеперебування зниклого у одній з виправних колоній на території російської федерації, увійшов у довіру до потерпілої. Після чого потерпіла будучи впевнена в добропорядності ОСОБА_3 в період з квітня по червень 2023 року передала останньому готівкою чотирьома частинами грошові кошти на загальну суму 10500 доларів США, що станом на момент скоєння злочину, згідно офіційного курсу НБУ становить 383 970,30 грн.

Отримавши від потерпілої грошові кошти, ОСОБА_3 , будь-яких обов`язків щодо пошуку військовослужбовця ОСОБА_7 не виконав та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 , матеріального збитку на загальну суму 383970,30 гривень.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, ( в редакції чинної до 11.08.2023), а саме шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах.

06 березня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Тячівського р-н., с. Глибокий Потік, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.07.2022 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки, затримано в порядку ст. 615 КПК України та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в Закарпатській області.

06 березня 2024 року слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 за погодженням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України ( в редакції чинної до 11.08.2023), а саме шахрайстві, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах.

29.04.2023 ОСОБА_3 повідомлено про зміну підозри у у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України ( в редакції чинної до 11.08.2023), а саме шахрайстві, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах, повторно.

Обвинуваченим у кримінальному провадженні є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Закарпатської області, Тячівського р-н., с. Глибокий Потік, тимчасово непрацюючий, неодружений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, раніше судимий вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.07.2022 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки.

Прокурор зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.07.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду предмету, протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтролю особи (в порядку ст. 260 КПК України.

08.03.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.05.2024 включно

30.04.2024 до Ужгородського міськрайонного суду було скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001556 від 26.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції чинної до 11.08.2023).

Прокурор вказує, що ризики, які встановленні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 може:

1. Переховуватися від органів суду. Це підтверджується тим, що ОСОБА_3 будучи раніше судимим вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.07.2022 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки, вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 3 ст. 190 КК України ( в редакції чинної до 11.08.2023), передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним;

2. Незаконно впливати на потерпілих, свідків, у кримінальному провадженні. ОСОБА_3 незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває та останній має реальну можливість спілкуватися з ними, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків і потерпілих даного кримінального провадження.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Будучи на волі, ОСОБА_3 й надалі матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, як самостійно, так із іншими співучасниками у провадженні. Так, ОСОБА_3 будучи раніше судимим вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.07.2022 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки, вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 3 ст. 190 КК України ( в редакції чинної до 11.08.2023), передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та вчинив вказаний злочин під час іспитового строку. Даний факт свідчить про відсутність у обвинуваченого бажання стати на шлях виправлення та вказує на те, що може вчинити нові кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі.

Прокурор вказує, що аналіз особистості ОСОБА_3 , вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, та не бажання припиняти вчинення кримінальних правопорушень та ставати на шлях виправлення. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно обвинувачуваного ОСОБА_3 , так як такі ним дотримані не будуть, та не гарантують що підозрюваний не продовжить вчинення нових кримінальних правопорушень. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України через їхню правову природу.

Даний запобіжний захід також позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити кримінальному провадженню, ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників кримінального провадження під час судового розгляду.

Прокурор вказує, що, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваного ОСОБА_3 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Таким чином, з метою запобігання обвинувачуваним ОСОБА_3 можливості переховуватись від органів суду, запобігання впливу на свідків, унеможливлення вчинення ним в подальшому інших злочинів, виникла необхідність у продовжені строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_3 , зокрема те, що останній не одружений, майновий стан його залишається незадовільним, оскільки він ніде не працює, а також те, що скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачає позбавлення волі строком від 3 до 8 років, а тому, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам: спробам переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, з метою відмови останніх від дачі правдивих свідчень, а також з метою запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень та враховуючи те, що підстав для застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу у слідства не має та менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому, прокурор просить продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі, що перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав, із підстав, зазначених у ньому та просив задовольнити. Вказав, що ризики, які були встановлені слідчим суддею, не зменшилися та продовжують існувати, зокрема обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготочому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначив, що таке передчасне та не обгрунтоване, наведені ризики не доведені, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно положень ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається судом за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто у порядку ст. ст. 183, 193, 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, на підставі зібраних доказів ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України(в редакції, чинній до 11.08.2023 року), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах, повторно.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачає покарання у виді карається позбавлення волі строком від 3 до 8 років, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 березня 2024 року справа №308/1654/24 (1-кс/308/1368/24) застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, чинній до 11.08.2023 року) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 16 год. 50 хв. 06 березня 2024 року по 04 травня 2024 року включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України в розмірі 125 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 378 500 (триста сімдесят вісім тисяч п`ятсот) гривень.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 було встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177КПК України (переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується), встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, на даний час судом було визначено обсяг та порядок дослідження доказів, вказані докази ще не досліджувалися, свідки і потерпіла не були допитані.

Суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

При цьому, суд враховує, що ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час ще не було допитано всіх свідків та потерпілу, у зв`язку із чим існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинуваченого на вказаних осіб.

Так само суд вважає, що ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з посяганням на власність, є доведеним стороною обвинувачення. Так, слідчий суддя приймає той факт, що ОСОБА_3 раніше судимий вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28.07.2022 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано дані про особу обвинуваченого які були взяті до уваги й при обранні запобіжного заходу, а саме, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження (зі слів).

Будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, необхідно продовжити.

Продовжуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, який станом на момент вчинення відносився до категорії тяжких злочинів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також встановлені в ході досудового розслідування збитки потерпілій (10 500 доларів США), та вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і вважає за необхідним визначити її у розмірі 125 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_3 : прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу; утримуватися від спілкування з учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі; не відлучатися за межі території с. Глибокий Потік Тячівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 201, 315, 331, 372, 395, КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 20 червня 2024 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі ста двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 378 500 (триста сімдесят вісім тисяч п`ятсот) гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу;

- утримуватися від спілкування з учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

- не відлучатися за межі території с. Глибокий Потік Тячівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 20 червня 2024 року (включно).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1