печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000849,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі клопотання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 23 листопада 2023 року слідчим ГСУ ДБР, у межах кримінального провадження №0000849 від 24.10.2022 було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року справа №757/50361/23-к.

В результаті обшуку були вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, а саме: грошові кошти у сумі: сім купюр номіналом в 100 доларів США; вісім купюр номіналом в 50 доларів США; дві купюри номіналом в 20 доларів США; одна купюра номіналом в 10 доларів США; мобільний телефон «IPhone» НОМЕР_1 .

27 листопада 2023 року, на адресу старшого групи слідчих у кримінальному провадженні №0000849 від 24.10.2022 слідчого в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_4 було надіслано заяву про негайне повернення тимчасово вилученого майна, оскільки арешт у відповідності до ст. 170-173 КПК України на вказане майно накладений не був.

Станом на 28 листопада 2023 року заява про негайне повернення тимчасово вилученого майна слідчим не розглянуто, майно не повернуто.

Вказує особа, яка звернулась із скаргою, що вилучене в ході обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке не було повернуто власнику у встановлений КПК України строк.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги визначені у скарзі підтримав, просить задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, просить відмовити, вказав, що на даний час у суді перебуває клопотання про арешт вилученого майна.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали провадження за скаргою дійшов наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000849 від 24.10.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307, ст. 368-5 КК України.

В рамках вказано кримінального провадження, 23.11.2023 проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2023.

Під час проведення вказаного обшуку у ОСОБА_5 вилучено майно, а саме: грошові кошти у сумі: сім купюр номіналом в 100 доларів США; вісім купюр номіналом в 50 доларів США; дві купюри номіналом в 20 доларів США; одна купюра номіналом в 10 доларів США; мобільний телефон «IPhone» ІМЕІ НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Разом з цим, відсутні докази того, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та охоплюється ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родові ознаки визначені у ній.

Поряд з цим, доводи слідчого щодо перебування у суді клопотання про арешт майна не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки арешт, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було, слідчим не надано докази на підтвердження зворотнього, в рамках кримінального провадження № 0000849, а відтак вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною, оскільки такі не передбачені кримінально-процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000849 - задовольнити частково.

Зобов`язати компетентних осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000849 повернути ОСОБА_5 , тимчасово вилучене майно, а саме:

- грошові кошти у сумі: сім купюр номіналом в 100 доларів США; вісім купюр номіналом в 50 доларів США; дві купюри номіналом в 20 доларів США; одна купюра номіналом в 10 доларів США;

- Мобільний телефон «IPhone» ІМЕІ НОМЕР_2 .

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1