КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 09 листопада 2023 року, з використання відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомир, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 15 листопада 2023 року, з визначенням розміру застави та покладанням обов`язків, передбачених ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року у справі № 761/28470/23.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання детектива відмовити.

Захисник вважає, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована з огляду на наступне.

Так, зазначає про необґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 .

Зауважує, що в інкримінованих ОСОБА_5 обставинах вчинення кримінальних правопорушень відсутня як така подія злочину, оскільки, крім цитування диспозиції статей 191 КК України і 209 КК України, сторона обвинувачення не навела існування об`єктивних доказів протиправних дій для можливого твердження про ймовірну причетність ОСОБА_5 до злочину.

На переконання захисника, сторона обвинувачення повністю викривляє об`єктивну ситуацію, яка складається в Україні протягом останнього часу на ринку розподілу природного газу, замовчує перед судом реальну ситуацію щодо проблеми не покриття існуючими тарифами на послуги з розподілу природного газу фактичних витрат газорозподільних компаній, що, по суті, і становить основу претензій сторони обвинувачення.

Стверджує, що сторона обвинувачення викладає як докази вчинення кримінального правопорушення обставини, які не є такими, що становлять склад злочину, не наводить доказів існування об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а детектив помилково або умисно невірно оцінює правові підстави виникнення правовідносин між АТ «Закарпатгаз» і ТОВ «Оператор ГТС України», а також правовідносини між АТ «Закарпатгаз» і ТОВ «ЙЕ Енергія».

Зауважує, що висновки про розмір спричиненої ОСОБА_5 як керівником АТ «Закарпатгаз» шкоди (збитків) є необґрунтованими і суперечливими, суми, на які посилається детектив, не є безповоротно витраченими і не відповідають критерію безнадійної заборгованості.

Зазначає, що за викладених у повідомленні про підозру від 15 травня 2023 року обставинах АТ «Закарпатгаз» не заволодівало і фізично не могло заволодіти природнім газом.

Вказує, що оскільки ТОВ «Оператор ГТС України», АТ «Укртрансгаз» жодними належними доказами не підтверджують реальність вчинення балансуючих дій, а рахунки на оплату та акти є односторонніми, з яких неможливо встановити зміст та обсяг господарської операції, АТ «Закарпатгаз» не погоджується з грошовими вимогами ТОВ «Оператор ГТС України» та до вирішення спорів в судовому порядку по суті не визнає вказану заборгованість.

Переконаний, що відносини між ТОВ «Оператор ГТС України» і АТ «Закарпатгаз» носять цивільно-правовий характер на підставі відповідного договору, а тому всі питання повинні вирішуватися у судовому порядку, що і відбувається. Факт наявності заборгованості АТ «Закарпатгаз» перед ТОВ «Оператор ГТС України» не може бути підставою для кримінального розслідування, оскільки законодавством визначено порядок її врегулювання.

Вважає, що так само відсутні підстави для твердження про наявність збитків (шкоди) перед ТОВ «Оператор ГТС України», оскільки ті суми збитків, які наводяться у повідомленні про підозру від 15 травня 2023 року, не можна визнати безповоротно втраченими, враховуючи, що триває судовий розгляд і можливість їх стягнення ще не вичерпана, не минули строки давності і вказана заборгованість не відповідає критеріям безнадійної заборгованості.

Стверджує, що вчиненню злочину, передбаченому ст. 209 КК України, має передувати предикатне діяння, внаслідок якого набуте майно.

При цьому, вказує, що АТ «Закарпатгаз» від ТОВ «Оператор ГТС України» грошових коштів ніколи не отримувало.

Зазначає, що природній газ, який вибув з власності ТОВ «Оператор ГТС України», не був в подальшому обернений АТ «Закарпатгаз» в грошові кошти, а став лише підставою для виникнення в АТ «Закрпатгаз» майнових зобов`язань, тобто такі грошові кошти не були предметом іншого (предикатного) злочину й відповідно їх перерахування на користь ТОВ «ЙЕ Енергія» не може вважатись легалізацією (відмиванням) майна, одержаного злочинним шляхом. Будь-яких дій, спрямованих на приховування чи маскування походження коштів, володіння ними, прав на них, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення тощо АТ «Закарпатгаз» не вчиняло. Усі розрахунки відбувались в безготівковій формі, що дозволяє достовірно встановити походження грошових коштів не від ТОВ «Оператор ГТС України», а з нетарифної діяльності АТ «Закарпатгаз».

На переконання захисника, стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявлених у клопотанні ризиків.

Зазначає, що у зв`язку із дією в Україні воєнного стану значно посилені заходи безпеки, запроваджена комендантська година, перевірка на блокпостах та технології ідентифікації особи на підставі камер спостереження, а тому будь-яке намагання сховатись або втекти за кордон є мінімальним з точки зору реальності.

На думку захисника, лише факт того, що підозрюваному відомі анкетні дані певних осіб не може говорити про те, що він будь-яким чином незаконно впливатиме на них.

Зауважує, що ОСОБА_5 є громадянином України, постійно проживає в Україні, активно займається благодійництвом, підтримує ЗСУ і волонтерів, має позитивні характеристики з місця роботи, численні подяки і відзнаки, приймає активну участь у суспільному житті, одружений, виховує доньку.

Стверджує, що стороною обвинувачення жодних доказів на підтвердження матеріального стану ОСОБА_5 , які б давали підстави для вимоги про визначення розміру застави саме у такому розмірі не наведено.

Зазначає, що вказаний розмір застави не був внесений ОСОБА_5 з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу та є непомірним для останнього.

Наголошує, що згідно довідки про доходи ОСОБА_5 отримав дохід протягом 2023 року у розмірі 2 237 790,33 гривні, а тому стороні обвинувачення потрібно обґрунтовувати суму застави в аналогічних межах.

Вважає, що не враховано можливість покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, які повністю нівелюють існування заявлених у клопотанні ризиків, та здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Другим відділом детективів захисту економіки у сфері надання фінансових послуг БЕБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25 жовтня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000075, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 255 КК України, та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

15 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою; у набутті, використанні, розпорядженні майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинене організованою групою в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

24 травня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 липня 2023 року, визначено заставу в розмірі 169 092 000 гривень.

29 червня 2023 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 продовжено до трьох місяців, тобто до 15 серпня 2023 року.

06 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 15 серпня 2023 року, визначено заставу в розмірі 63 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 169 092 000 гривень.

08 серпня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 продовжено до шести місяців, тобто до 15 листопада 2023 року.

11 серпня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_13 продовжено строк тримання під вартою до 09 жовтня 2023 року, визначено заставу в розмірі 61 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 163 724 000 гривень.

29 вересня 2023 року старший детектив першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 15 листопада 2023 року із визначенням розміру застави в сумі 169 092 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року клопотання детектива задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог Кримінального процесуального кодексу України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу та його продовження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні детектива та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні детектива докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Також, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні детективом і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Водночас ЄСПЛ в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») суд зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки детектив і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою матеріали судового провадження не містять.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність продовження підозрюваному строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і який не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , у тому числі і ті, що зазначаються в апеляційній скарзі захисника, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність в ухвалі слідчого судді будь-якого обґрунтування необхідності визначення розміру застави, передбаченого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року, а саме: 163 724 000 гривень, колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становить 60 000 000 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка на даний час буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню в частині визначення розміру застави з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали, якою визначити заставу у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 60 000 000 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 15 листопада 2023 року, з визначенням розміру застави та покладанням обов`язків, передбачених ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року у справі № 761/28470/23, - скасувати в частині визначення розміру застави в розмірі 163 724 000 гривень.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , та визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 000 000 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, ; код банку: 820172; назва банку: ГУ ДКСУ у м. Києві; номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/35625/23 Справа №11-сс/824/6560/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1