УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10248/23

Номер провадження 1-кс/495/2083/2023

29 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

представника особи, у якої вилучено майно ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському в режимі клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2023 року дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що до 23.09.2023 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те що 23.09.2023 року за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, ПП «Старокозаче» при спробі перетину державного кордону громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав для перевірки документи а саме: свідоцтво про хворобу №486 та Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають ознаки підробки.

За даним фактом 24.09.2023 року відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході огляду місця події від 23.09.2023 року, проведеного за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Старокозацька ОТГ, у міжнародному пункті пропуску «Старокозаче», у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено: свідоцтво про хворобу №486 та Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 упаковані до полімерного пакету № PSP 2303096 із зазначенням вмісту.

Постановою дізнавача від 25.09.2023 року зазначені вилучені документи були визнані речовим доказом та долучені до матеріалів кримінального провадження №0000396 від 24.09.2023 року.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені речі визнані речовими доказами.

За твердженням дізнавача, одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

На підставі викладеного дізнавач просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання дізнавача у повному обсязі, просив його задовольнити та накласти арешт на свідоцтво про хворобу №486 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 . Крім цього прокурор зазначив, що вказані документи вже відправлені на експертизу для встановлення їх дійсності.

Представник ОСОБА_3 (особи у якої вилучено майно) адвокат ОСОБА_4 ,у судовому засіданні з клопотанням дізнавача не погодився з підстав, викладених в запереченні адвоката ОСОБА_7 . Пояснив, що ОСОБА_3 не знаходився добровільно на слідчій дії, а саме огляду місця події, він був змушений залишатися на місці огляду через психологічний тиск та наказ працівників поліції. Фактично ОСОБА_3 був затриманий на момент вчинення слідчої дії - огляду місця події, проте протокол про його затримання не складався, що свідчить про порушення органом дізнання п.п. 2-4 ч.2 ст.87 КПК України. На підставі наведенного адвокат ОСОБА_4 в інтересах особи у якої вилучено майнопросить відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно.

Згідно із ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000396 від 24.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документу.

Так, відповідно до рапорту працівника Прикордонної Служби про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення, 23.09.2023 року о 16:09 годині за адресою: Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, ПП «Старокозаче», у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підробка тимчасового посвідчення військово забовязаного та свідоцтва про хворобу.

В ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: свідоцтво про хворобу №486 та Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 упаковані до полімерного пакету № PSP 2303096 із зазначенням вмісту.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені речі визнані речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавчаем не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене у ОСОБА_3 майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім цього, в матеріалах клопотання на даний час відсутні відомості про дійсність або недійсність свідоцтва про хворобу №486 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 .

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, у кримінальному провадженні не призначено проведення експертиз з вказаним майном.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 03.10.2023 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1