БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 500/7794/18
Провадження № 1-кп/497/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2024 р. Болградський районний суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Болграда Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000899 від 10.04.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296, ч.ч.1,2 ст.263 КК України; ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України;-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.ч.1,2 ст. 263, ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст. 115 КК України, яке згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 18.05.2020 року направлено на розгляд після визначення підсудності.

До суду прокурор надав клопотання в порядку ст. 193 КПК України про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_8 ухиляється від суду, виїхав за межі України та оголошений у міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні питання щодо клопотання прокурора залишили на розсуд суду, оскільки це клопотання стосується лише обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Захисник ОСОБА_14 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї.

Ухвалою суду від 15.09.2020 року ОСОБА_8 було оголошено у розшук та зупинено судове провадження до його розшуку.

До цього часу ніяких відомостей щодо проведення розшукових заходів до суду не надходило, за цей час проведено реформу в органах прокуратури та змінилася назва відповідних структурних підрозділів, тому ухвалою колегії суддів від 15.02.2022 року було відновлено провадження для вирішенні питання щодо розшукових заходів та зміни органу відповідального за організацію виконання ухвали суду з розшуку обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленим про дату та час судових засідань, до суду без поважних причин не з`явився, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено, окрім цього з інформації наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_15 виїхав з території України 27.02.2020 року та інформації щодо його в`їзду не має.

18.12.2023 року постановою прокурора на підставі ст. 281 КПК України обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено в міжнародний розшук, оскільки останній перебуває за межами України, тому є достатні підстави вважати, що він умисно переховується від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Суд перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання особи винуватою у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у обвинуваченого родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, у даному кримінальному провадження здійснюється судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_8 жодного разу до суду не з`явився, неодноразово було доручено здійснення його приводу до суду, але виконати такий привід не вдалося можливим.

Ухвалами Болградського районного суду Одеської області від 15.09.2020 року та 24.05.2022 року ОСОБА_8 оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Болградського районного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України № 64/1-10048 від 05.10.2023 року, обвинувачений ОСОБА_16 покинув територію України та перетнув державний кордон в пункті пропуску "Рені" 27.02.2020 року.

Постановою прокурора Болградської окружної прокуратури від 18.12.2023 року обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено в міжнародний розшук.

Таким чином, на час звернення прокурора з цим клопотанням, місце знаходження ОСОБА_8 не відомо.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраним на даний час матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 50000899 від 10.04.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України за якими складено обвинувальний акт, який переданий до суду та знаходиться на стадії підготовчого судового розгляду, на вимогу ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, що передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, що також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини (К.-F. Проти Німеччини, від 27.11.1997 року, параграф 57).

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, суд має пересвідчитися у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченої, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Суд вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_16 названих кримінальних правопорушень, перебування його у міжнародному розшуку та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 суд керується положеннями ст. 178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, та усвідомлення обвинуваченого в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, спонукало сховатись від суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином.

- фактичне переховування від суду, оскільки ОСОБА_16 будучи достеменно обізнаним про наявність кримінального провадження відносно нього, ухилилася від явки до суду та наразі перебуває у міжнародному розшуку.

Так, згідно ч.6 ст. 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено постановою прокурора Болградської окружної прокуратури від 18.12.2023 року, якою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.

Винесення прокурором постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до клопотання прокурора були надані належні та допустимі докази оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), який набрав чинності 20.11.2012 року та яким визначено порядок кримінального провадження на території України.

Окрім того, зазначений КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міжнародного) має бути винесена окрема постанова слідчого або прокурора (ст.281 КПК України). Фактично дата винесення слідчим, прокурором постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук і є початком перебування особи в міжнародному розшуку.

Крім того, суд перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інший злочин, встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення.

Так, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні в тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та який оголошений у міжнародний розшук, а тому з урахуванням ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, ч. 6 ст. 193 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

При судовому розгляді клопотання про обрання (застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали, а також матеріали, які містяться у кримінальному провадженні, яке розглядається судом (підтвердження щодо повідомлення обвинуваченому про дати розгляду справи, тощо), доводять наявність правових підстав для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси обвинуваченої з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність належних і достатніх доказів про перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, а також наявність обґрунтованої підозри та актуальних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування (обрання) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Положеннями ч.6 ст. 193 КПК України визначено єдиний випадок, коли можливо обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої особи у її відсутність.

Вказаною нормою не визначено строк дії ухвали та строк, на який суд має обрати запобіжний захід такій особі, лише врегульовано вимоги щодо доставки затриманої особи на підставі такої ухвали до суду.

А відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення строку дії запобіжного заходу відносно особи, яка перебуває у розшуку.

Разом з цим, ВС дійшов висновку, що чіткого розмежування між поняттями «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу», яке би мало різні процесуальні наслідки, кримінальний процесуальний закон не містить (постанова від 13.12.2018 у справі№ 483/1186/16-к). ВС зазначив, що, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 184, 196 КПК України терміни «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» використовуються як синонімічні (тотожні за своїм правовим значенням).

З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого, тому після затримання ОСОБА_8 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку, а також розглядатися питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно зі ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду…, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку... Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 335, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 50000899 від 10.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296 КК України задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр, Кілійського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати компетентних службових осіб після затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження звернутися до суду для розгляду питання за участю ОСОБА_8 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зупинити судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України; ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296, ч.ч.1,2 ст.263 КК України; ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, до розшуку обвинуваченого ОСОБА_17 на стадії підготовчого судового засідання.

Організацію виконання цієї ухвали доручити прокурору Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня винесення рішення.

Головуючий _____________ ОСОБА_1

Судді: _____________ ОСОБА_2

_____________ ОСОБА_3