Справа № 686/7/24
Провадження № 1-кс/686/245/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді т римання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченко, Скадовського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, працює неофіційно водієм, зареєстрованого та жителя за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у кримінальному провадженні №0000806,

встановив:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання.

Захисник ствердив, що більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

30.12.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000806 зареєстроване кримінальне провадження із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.286-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 30 грудня 2023 року, близько 17 годин 15 хвилин, в темну пору доби, водій ОСОБА_6 , проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижувало його увагу та швидкість реакції,не дотримуючись вимог п. 1.3. Правил, яким передбачено, що він як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, рухався за кермом автомобіля марки «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_1 по асфальтобетонному покриті, яке перебувало у сухому стані, проїзної частині автодороги по вул. Нігинське шосе, поблизу будинку № 38 у м. Кам`янець-Подільський зі сторони вул. Північної в напрямку до вул. Героїв Маріуполя,порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, чим спричинив загрозу життю і здоров`ю громадян.

Так ОСОБА_6 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід», рухаючись в межах своєї смуги руху, маючи об`єктивну спроможність виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину в межах вищевказаного нерегульованого переходу, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , в порушення вимог п. 18.1 Правил, не вжив заходів для зменшення швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , чим створив для неї небезпеку та продовжуючи свій рух, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 передньою правою частиною автомобіля.

Внаслідок наїзду ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, в результаті яких загинула на місці пригоди.

Своїми діями ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 18.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення смерті ОСОБА_9 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного правопорушення повністю підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.12.2023, у якому зафіксована слідова інформація про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кінцеве розташування транспортного засобу, трупа потерпілого відносно елементів дороги на місці пригоди;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка є свідком даної дорожньо-транспортної пригоди та прямим очевидцем, оскільки вона спільно з ОСОБА_9 , рухалась по нерегульованому пішохідному переході до моменту дорожньо-транспортної пригоди.

-результатом освідування ОСОБА_6 за допомогою приладу «Драгер», яким встановлено наявність у видихуваному повітрі ОСОБА_6 алкоголю в кількості 1,81 ‰ (проміле).

31.12.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту.

З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.

Частиною 1 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає зазначеним вимогам та не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

У кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

А тому, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку суттєво підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Отже, зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені пунктами 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

У судовому засіданні прокурор зазначив про те, що не підтримує обґрунтування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний є вдівцем, має соціальні зв`язки, зокрема підтримує стосунки із матір`ю, внуком та зятем.

Слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання у АДРЕСА_1 .

Однак, вказані обставини не дають змоги дійти висновку про нівелювання ризиків у кримінальному провадженні.

Аргументи захисника про те, що підозрюваний не є особою криміногенного типу не спростовують його причетності у стані алкогольного сп`яніння до кримінального правопорушення, внаслідок якого загинула людина.

А тому не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Указане кримінальне правопорушення у зв`язку із наростаючою кількістю, у тому числі тяжких наслідків у вигляді травм та загибелі людей, законодавцем у зв`язку із підвищеною суспільною небезпечністю виокремлено у кваліфікований склад кримінального правопорушення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Слідчий суддя враховує також, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері транспорту, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини.

Слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначає що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Аналізуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, враховуючи особу та надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту відомості про його, вік, майновий та сімейний стан, відсутність притягнень його до кримінальної відповідальності, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя також враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків.

Особисте зобов`язання або домашній арешт чи особиста порука в світлі конкретних обставин цього кримінального провадження не є спроможними забезпечити виконання завдань кримінального провадження і нівелювати встановлені ризики в силу відсутності достатніх для даного стадії кримінального провадження стримуючих приписів.

На підставі п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, враховуючи те, що внаслідок кримінального правопорушення загинула людина, розмір застави не визначає.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування та рахувати з часу його затримання 30.12.2023.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 27 лютого 2024 року включно без визначення застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя