У Х В А Л А

21.08.2023 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про примусовий привід обвинуваченого у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року за № 0001133 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 12 квітня 2021 року за № 0001133, оскільки останній системно не прибуває в судові засіданні.

ІІ. Позиції сторін

Представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора про примусовий привід обвинуваченого, позаяк останній системно не прибуває в судові засідання, будучи поінформованими про них завчасно.

ІІІ. Кримінальне процесуальне законодавство

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 323. Наслідки неприбуття обвинуваченого

1. Якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

ІV. Мовити суду

Суд, розглядаючи у порядку ст. 323 КПК питання можливих заходів спрямованих на забезпечення прибуття обвинуваченого до суду, враховуючи думку учасників кримінального провадження, котрі вважали за слушне застосувати привід у відношенні нього, враховує таке.

Забезпечення проведення судового провадження у розумні строки ч. 2 ст. 28 КПК України покладено на суд, а Розділом ІІ КПК України передбачені механізми, спрямовані на забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а саме - заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких є привід.

Заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права (див. ухвалу Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Добросовісність при реалізації прав включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

У цій справі має місце «зловживання правом» з боку обвинуваченого (див. ухвали суду в цій справі від 20 червня та 21 липня 2023 року), оскільки йдеться про те, що у цьому випадку він системно надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, позаяк враховуючи його поведінку розгляд справи не відбувся у 2023 році - 05 квітня, 16 травня, 30 травня, 20 червня, 21 липня, 21 серпня.

Так, зокрема про засідання 21 серпня 2023 року обвинувачений був поінформований 14 серпня 2023 року, що слідує, з його розписки наявної в матеріалах справи.

Щодо звернень на адресу суду від 21 серпня 2023 року «від імені обвинуваченого», то Суд позбавлений змоги урахувати відображені в них дані, оскільки, згідно актів Дніпровського районного суду м. Києва (сформовані складом посадових осіб на чолі начальника відділу судових розпорядників суду ОСОБА_8 ), в них відсутній ЕЦП, а Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 522/385/17 в т.ч. вказав, що скановане зображення скарги надійшло до суду з невідомої електронної адреси, без цифрового підпису, що унеможливлювало ідентифікацію особи, яка подала цю скаргу, таким чином, суд, як указує ККС, правильно встановив, що захисник не підтвердив, що він є особою, яка має право на оскарження, а відтак обґрунтовано повернув його скаргу.

Ба більше, навіть, якщо взяти до відома інформацію відображену у консультаційному висновку, який наданий у копії, яка жодним чином не завірена, та надійшов від невідомої особи, з нього слідує, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оглянутий лікарем невропатологом до 21 серпня 2023 року з подальшими рекомендаціями щодо ліків та утриманням щодо фізичних навантажень протягом 10 днів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК поважними причинами неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Обставини описані в консультативному висновку не відповідають положенням п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК, а тому не є поважними причинами неприбуття особи на виклик.

Отже, у відношенні подій за 21 серпня 2023 року має місце неприбуття обвинуваченого та відсутність даних про поважність причин (їх неповідомлення).

При цьому Суд зауважує, що свідомий того, що апелювання до стану здоров`я є одним з поширених способів досягнення процесуальних цілей у поза процесуальний спосіб, який може використовуватися учасниками кримінального провадження з метою затягування розгляду справи, унеможливлення ухвалення певних процесуальних рішень та в інших формах протидії здійсненню кримінального провадження. Його поширеність обумовлена складністю відмежування таких форм процесуальної поведінки від об`єктивних медичних перешкод для участі у судовому засіданні, а також певною залежністю медичних висновків від суб`єктивних скарг особи.

Наразі у суду наявні вагомі підстави стверджувати про наявність факту зловживання обвинуваченим своїми процесуальними правами у формі створення перешкод для участі у судових засіданнях з посиланням на копії певних медичних документів (консультаційний висновок спеціаліста № 378 не завірений у будь-який спосіб). Також, враховуючи систематичність неприбуття у судові засідання та невиконання у повній мірі свого обов`язку надавати докази поважності причин такого неприбуття, відсутні об`єктивні підстави виключати таку можливість надалі.

У будь-якому випадку станом на теперішній час Суд вимушений констатувати фактичну неможливість судового розгляду у зв`язку з систематичним неприбуттям обвинуваченого у судові засідання, що свідчить про неможливість досягнення завдань кримінального провадження та, в свою чергу, покладає на Суд обов`язок застосовувати процесуальні механізми усунення таких перешкод. Вочевидь, можливість досягнення завдань кримінального провадження не може ставитися у залежність від намірів та поведінки обвинуваченого.

Враховуючи, що Суд встановив численні випадки невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, які набули систематичного характеру та об`єктивно унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження, наявні підстави для вжиття заходів визначених ст. 323 КПК, оскільки стороною захисту не надано доказів існування у обвинуваченого тяжкої хвороби або перебування його в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад, що відповідно до ст. 138 КПК України є поважною причиною неприбуття на виклик суду.

Відповідно Суд визначаючись з наслідками та заходами зауважує про таке:

(і) наслідки неявки

Згідно з ч. 1 ст. 144 КПК грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

Грошове стягнення накладається під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою (ч. 2 ст. 146 КПК).

Також, право суду накласти грошове стягнення на особу, яка не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, передбачене ч. 3 ст. 146 КПК України.

Ба більше, якщо згідно ст. 139 КПК обвинувачений не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик суду.

Така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (ч. 3 ст. 370 КПК України). А тому, при оцінці поважності причин неприбуття на виклик, суд не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

Відповідно, враховуючи обставини вказані в розділі ІV цієї ухвали Суд уважає необхідним накласти на обвинуваченого грошове стягнення.

Суд констатує факт невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а отже наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення грошового стягнення.

З огляду на зазначене, Суд вважає за необхідне з власної ініціативи застосувати грошове стягнення у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 368 грн., з огляду на встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір, який з 01 січня складає 2 684 грн. та положення п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК за аналогією, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 щодо того, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

(іі) заходи щодо забезпечення прибуття до суду в наступну дату

Згідно з ч. 3 ст. 142 КПК України суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

В цьому випадку, є дійсними обставини передбачені ч. 3 ст. 142 КПК України.

З огляду на зазначене, Суд вважає дійсними правові підстави для здійснення приводу в наступне засідання, оскільки дана дія надасть змогу забезпечити проведення судового провадження у розумні строки за участю обвинуваченого.

Виконання ухвали про здійснення приводу, згідно ч. 1 ст. 143 КПК, слід доручити відповідним підрозділам органів Національної поліції, а саме Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись ст. 323, 350, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

накласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове стягнення у розмірі 2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 5 368 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до положень ст. 147 КПК України, він має право на подання клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення до суду, який її постановив, у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність такого стягнення.

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про примусовий привід обвинуваченого - задовольнити.

Здійснити примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), до Дніпровського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Пластова, буд. 3, каб. 24 на 10:30 год. 11 вересня 2023 року, у зв`язку з чим відкласти судове засідання до вказаної дати.

Виконання ухвали про привід доручити Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали про привід покласти на Дніпровську окружну прокуратуру м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 08:00 год. 25 серпня 2023 року.

С у д д я ОСОБА_1