Справа № 159/5089/23
Провадження № 1-кп/159/537/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 від 01.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є громадянкою України, з середньою освітою, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштована, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачена ОСОБА_5 31 травня 2023 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автошляхом міжнародного значення М-07 сполученням «Київ-Ковель-контрольно-пропускний пункт Ягодин», на вулиці Варшавській, в місті Ковелі Волинської області, у напрямку руху від вулиці Грушевського до вулиці Володимирської, всупереч вимогам п.п. 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах - понад 50 км/год, не переконалася, що рух керованого нею транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не оцінила дорожню обстановку, маючи об`єктивну можливість виявити та уникнути наїзду на велосипедиста, поблизу приміщення готелю «Козацька застава», що розташований за адресою: Волинська область, місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 21, проявила безпечність та неуважність, не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, а саме в момент об`єктивного виявлення велосипедиста на смузі руху автомобіля, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості руху автомобіля до швидкості велосипеда, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухалась в попутному напрямку попереду автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної тупої травми тіла, повного розриву атланто-окципітального зчленування з розривом спинного мозку, неповної ампутації на рівні середньої та нижньої третин правого плеча та лівої стопи на рівні нижньої третини лівої гомілки з ранами, переломів ребер справа 7-9 по передньо-підпаховій лінії, синця лоба справа над бровою, садна спинки та лівого крила носа, множинних лінійних саден передньо-бокових поверхонь живота, множинних саден зовнішньо-задньої поверхні лівого плеча, передпліччя та кисті, саден поперекової ділянки на всьому протязі та правій лопаточній ділянці, саден передньо-зовнішньої поверхні верхньої третини правого стегна та коліна з розвитком спінального шоку, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від виступаючих частин кузова автомобіля з послідуючим падінням на дорожнє покриття, в час та при обставинах вказаних в постанові і за ступенем тяжкості, стосовно живої особи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної тупої травми тіла, повного розриву атланто-окципітального зчленування з розвитком спінального шоку.

Дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають в прямому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями).

Так, відповідно до вимог:

п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.;

п. 12.9 б) водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 цих Правил.

Обставини вчиненого кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюються.

Зокрема, обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини вчиненого, пояснила, що дійсно того дня керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Повертаючись ввечері додому рухалась з швидкістю більш ніж 50 км/год. На автодорозі не було інших транспортних засобів чи перешкод, не може пояснити чому вона не помітила велосипедистку, лише відчула удар, біль від пошкодження руки і екстрено загальмувала. Про подію відразу повідомила поліцію і просила викликати карету швидкої допомоги для потерпілої. Усвідомлює невідворотність наслідків, визнає свою вину, кається у вчиненому. При призначенні покарання просить врахувати повне відшкодування рідним потерпілої майнової і моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 , яка є донькою ОСОБА_7 , підтвердила суду отримання від обвинуваченої 380 000 гривень відшкодування моральної і матеріальної шкоди, просила не призначати обвинуваченій покарання пов`язане із реальним позбавленням волі, також просила при вирішенні питання щодо долі речових доказів велосипед матері знищити.

Переконавшись у добровільності та істинності позиції учасників судового розгляду, які правильно розуміють зміст обставин інкримінованого кримінального правопорушення, суд керуючись правилами, закріпленими у частині третій статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого.

Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своїми необережними діями, які полягали у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд керується таким.

Відповідно до статей 50 і 65 КК України, роз`яснень, що містяться у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

Адекватність покарання оцінюється через призму мети покарання, яка згідно із ч.2 ст.50 КК України полягає не лише у карі, але й виправленні і запобіганні вчиненню подібних злочинів обвинуваченим та іншими особами.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке за формою вини є необережним злочином, за кваліфікацією, наведеною у ст.12 КК України, належить до тяжких злочин, за наслідками - спричинило смерть потерпілого.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини і щире каяття, яке проявилось у критичному ставленні до вчиненого, відшкодуванні у повному обсязі шкоди рідним померлої, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на що вказав прокурор у обвинувальному акті.

Враховуючи дані про обвинувачену, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, з дати отримання посвідчення водія у 2016 році не притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно, має міцні соціальні зв`язки, заміжня, виховує неповнолітнього сина, своєю поведінкою під час досудового розслідування і судового розгляду довела щире каяття, зробила належні висновки, суд вважає необхідним призначити основне покарання в межах санкції закону за яким особа притягується до відповідальності у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням на максимальний строк - три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Одночасно, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 , яка отримала посвідчення водія категорії А, В, В1, В2, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання суду таке покарання буде справедливим, відповідатиме вимогам закону, принципам обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім.

ОСОБА_5 з огляду на її вік, сімейний стан, стан здоров`я, спосіб життя, рід занять, поведінку у суспільстві, поведінку в судовому засіданні, не потребує ізоляції від суспільства заради виправлення. Позбавлення права керування і встановлення випробувального строку є достатніми заходами впливу і примусу.

Цивільний позов у справі не заявлено. Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ст.124 КПК необхідно стягнути з обвинуваченої в доход держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України, а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на спецмайданчику Ковельського РУП ГУНП у Волинській області - повернути власнику ОСОБА_5 або її представникові; велосипед ОСОБА_7 , з урахуванням позиції потерпілої, знищити.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2023 на речові докази необхідно скасувати.

Керуючись статтями 349,374,375,615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 06.06.2023 на речові докази.

Речові докази :

- автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_5 ,

- велосипед потерпілої знищити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 в доход держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 11472,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після оголошення резолютивної частини вручити учасникам судового розгляду.

ГоловуючийОСОБА_1