Єдиний унікальний номер 205/7298/21
1-кп/205/707/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/674/23 Справа № 205/7298/21
У Х В А Л А

22 лютого 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження №0000507 від 11.06.2021 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 25.06.2020 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушен ня, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що не ухилявся від явки до суду, з`являвся на кожне судове засідання. В чергове судове засідання не з`явився у зв`язку з захворюванням на COVID-19, а після того, як видужав, поїхав у відрядження в інше місто.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом особливо небезпечного наркотичного засобу та яке, відповідно до ст. 12 КК, належить до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Додатково про наявність вказаного ризику вказує й та обставина, що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час не з`являвся до суду, причин своєї неявки не повідомляв, у зв`язку з чим ухвалою суду був оголошений у розшук.

Суд вважає, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні перестав існувати, оскільки вказані особи безпосередньо допитані в судовому засіданні та у суду відсутні будь-які докази здійснення на них впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Погоджується суд з посиланням прокурора на наявність ризику того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень та знову обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку за попереднім вироком, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування та легального джерела доходу, суд доходить висновку про його схильність до протиправної діяльності та, як наслідок, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце мешкання та певні соціальні зв`язки. Водночас, зазначені обставини не можуть слугувати підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого виняткового запобіжного заходу, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 щодо поважності причин неявки у судове засідання, оскільки останній був обізнаний з датою, часом та місцем судового розгляду, неодноразово повідомлявся про наступні судові засідання, в які не з`являвся та документів, які б підтверджували поважність причин його неприбуття до суду не надходило, у зв`язку з чим та оскільки з`явлення до суду за першим викликом є процесуальний обов`язком останнього, суд вважає такі доводи неприйнятними.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_3 ухилявся від явки до суду, був оголошений у розшук, а також враховуючи обставини даного кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити останньому заставу, як альтернативний запобіжний захід у максимальному розмірі.

Керуючись ст. 183, 331, 372 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21 квітня 2024 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заставу визначити у розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1