Справа № 544/2922/23
Номер рядка звіту 285
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000400, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та 08.12.2023 ухваливши рішення про призначення підготовчого судового засідання,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2023 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 07 грудня 2023 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим та призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши учасників судового провадження щодо можливості затвердження вказаної угоди, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.1, 5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

У кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості (п.2 ч.1 ст.468 КПК України).

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст.470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Частина 7 статті 474 КПК України визначає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Отже, за нормами закону умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства. Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. Однак у кримінальних провадженнях про певні кримінальні правопорушення законодавець дозволяє учасникам кримінально-правового конфлікту вирішити його шляхом укладення угоди. Учасники кримінального провадження укладають їх для забезпечення власних інтересів (прокурор з метою процесуальної економії; потерпілий швидкого і повного відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обвинувачений зменшення покарання). Якщо ці інтереси суперечать суспільним інтересам (наприклад, узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченому у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди), то у затвердженні угоди суд повинен відмовити.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що прокурором під час її укладення не в повній мірі враховані обставини, визначені у п.4 ч.1 ст. 470 КПК України.

Так, з угоди про визнання винуватості та обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Такі положення основного закону дублюються в статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Умисне ухилення від такого обов`язку під час війни створює негативні наслідки та тенденції в суспільстві та підриває обороноздатність держави.

Ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Зі змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ст.336 КК України, яке за класифікацією злочинів, передбачених ст.12 КК України, хоча й відносяться до нетяжкого злочину, але спрямоване на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

А тому в умовах воєнного стану наслідки ухилення від військової служби повинні через покарання досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України.

Згідно ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, а також приписами, зазначеними в ч.1 ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

Проте згідно з угодою сторони погодили, що ОСОБА_4 буде призначено покарання за ст.336 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням на строк, визначений судом, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які також будуть визначені судом.

Отже, перевіряючи угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам КПК України та КК України, суд установив, що погоджене сторонами покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є несправедливим, не відповідає меті кари, розумному балансу між охоронюваними інтересами держави, суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, а отже умови угодине відповідають інтересам суспільства.

Відповідно до п.2 ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє у затверджені угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

За вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з указаних підстав.

Вирішуючи питання про призначення судового розгляду, вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України,підстав для його повернення прокурору чи закриття провадження немає.

Кримінальне провадження підсудне Пирятинському районному суду Полтавської області.

Розгляд кримінального провадження, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, - відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а також запобіжний захід відносно обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не застосовувались. Клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження не заявляли.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи думку учасників судового провадження, суд уважає за можливе призначити судовий розгляд.

Керуючись ст.314, 315, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 07 грудня 2023 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Пирятинського районного суду Полтавської області на 14-00год 04 січня 2024 року.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин на вул..Соборній, 41.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 01.01.2024.

Суддя ОСОБА_1