"26" січня 2024 р. Справа № 363/4270/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000061 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000061 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.12.2023 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зупинено кримінальне провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.01.2024 року поновлено судове провадження у кримінальному провадженні № 0000061 відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Також, 25.01.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України -переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки останній будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду кримінального провадження відносно нього, протягом тривалого часу не з`являвся до суду, причини неявки не повідомляв, у зв`язку з чим ОСОБА_5 було оголошено у розшук та ризик передбачений п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України - можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 матеріально не забезпечений, офіційно не працює, не має сталих соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за майнові злочини та в силу ст. 89 КК України не судимий. Також, прокурор зазначила, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки останній не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних стримуючих соціальних зв`язків які б дисциплінували його поведінку і переважали вказані вище ризики, враховуючи сукупність обставин, а саме, що обвинувачений переховується від суду та може вчиняти нові кримінальні правопорушення, не має постійного місяця роботи та навчання, відсутні підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою може забезпечити належну поведінку обвинуваченого у майбутньому та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. На думку прокурора, єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію зазначених в клопотанні ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Обґрунтовували тим, що ризики зазначені у клопотанні прокурором не доведені. Разом з цим, обвинувачений зазначив, що він постійно перебував за місцем свого проживання, про судові засідання не знав, оскільки його не повідомляли за номером телефону, а повістки йому не віддають батьки, тому що він з ними судиться.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Що стосується ризику втечі обвинуваченого, то відповідно до практики ЄСПЛ такий ризик не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, водночас суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Прокурор у клопотанні зробила лише посилання на ризики передбачені ст. 177 КПК України, проте не навела будь-яких даних, які б давали підстави впевнитись у справжності таких тверджень, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання та стороною обвинувачення не доведено ризиків переховування обвинуваченого від судового слідства та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_5 запобіжний у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: прибувати до прокурора Вишгородської окружної прокуратури та Вишгородського районного суду Київської області за першою вимогою; заборонити залишати місце проживання - АДРЕСА_2 , після 22.00 години та до 06.00 години ранку наступної доби без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183-184, 193-194, 372, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 25.03.2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до прокурора Вишгородської окружної прокуратури та Вишгородського районного суду Київської області за першою вимогою;

- заборонити залишати місце проживання - АДРЕСА_2 , після 22.00 години та до 06.00 години ранку наступної доби без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Дарницькому УП ГУНП в м.Києві.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом національної поліції..

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.01.2024 року 10-20 год.

Головуючий ОСОБА_1