Справа № 305/129/24
Номер провадження 1-кс/305/31/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року м. Рахів

Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі скаржниці ОСОБА_3 , представника скаржниці - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши матеріали скарги представника скаржниці - адвоката ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржниці - адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області із скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову від 30.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000376, дізнання в якому проводилось за статтями 126 та 162 КК України, та визнати незаконною бездіяльність прокурора, яким не вжито заходів з метою самостійного скасування постанови про закриття кримінального провадження шляхом реалізації функцій, передбачених статтями 36, 284 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що У ході надання правової допомоги встановлено, що 10.11.2023 сектором дізнання Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області розпочато дізнання у кримінальному провадженні № 0000376 за ч. 1 ст. 125 КК України. У подальшому змінено правову кваліфікацію на ч. 1 ст. 126 КК України. 09.12.2023 сектором дізнання розпочато дізнання у кримінальному провадженні № 0000406 за ч. 1 ст. 162 КК України: у відповідності до ухвали слідчого судді, яким задоволено клопотання захисника. У подальшому матеріали дізнання у вказаних кримінальних провадженнях об`єднані. Постановою прокурора визначено, що дізнання проводилось у кримінальному провадженні № 0000376.

Дізнання проводилось за фактами незаконного проникнення особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на територію будинку АДРЕСА_1 з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 . В результаті зазначеної події потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, відомості щодо характеру яких, містяться у висновку судово-медичної експертизи № 163.

30.12.2023 дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, зокрема, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Про це рішення сторона захисту дізналась в судовому засіданні, яке відбулось 19.01.2024 в Рахівському районному суді Закарпатської області (суддя ОСОБА_1 , справа № 305/129/24). Зокрема, прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання щодо приєднання до матеріалів справи документів, із змісту яких вбачається, що дізнавачем закрито кримінальне провадження. Лише на прохання захисника така постанова скерована дізнавачем 19.01.2024 (в засканованому вигляді) на електронну адресу адвоката ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зазначене процесуальне рішення, на переконання сторони захисту, умисно не скеровувалось дізнавачем стороні захисту, щоб створити процесуальні перешкоди у реалізації відповідних прав, визначених статтями 284 та 303 Кримінального процесуального кодексу України. Навіть орган прокуратури, з мотивів створення процесуальних перешкод у реалізації прав, не скеровував стороні захисту відповідь на клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, а надав таку виключно через судовий примус в судовому засіданні.

Вивченням зазначеного рішення встанволено, що таке є незаконним, необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Шляхом винесення постанови про закриття кримінального провадження дізнавач фактично надав можливість уникнути кримінальної відповідальності особам, незаконні дії яких підтверджуються наявними та допустимими доказами, які містяться у матеріалах дізнання. Так, у рамках зазначеного кримінального провадження потерпілими самостійно надано стороні обвинувачення матеріали відеозапису, на яких міститься інформація щодо події, яка мала місце 09.11.2023. Матеріал відеозапису приєднаний до кримінального провадження. Обставини події також підтверджується протоколами слідчих дій, складними в результаті проведення таких з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Сторона обвинувачення, у спосіб ухвалення такого процесуального рішення, здійснила укриття кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Кваліфікуючі ознаки цього злочину, які полягають в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи із застосуванням насильства, вбачаються з матеріалів досудового розслідування та сукупності статей, за якими проводиться дізнання.

Натомість дізнавачем та прокурором, всупереч ч. 4 ст. 218 Кримінального процесуального кодексу України, не прийнято рішення про скерування матеріалів дізнання керівнику органу досудового розслідування, оскільки в таких виявлено ознаки злочину.

У постанові дізнавачем зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що потерпілі та особи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 перебувають у неприязних відносинах, оскільки між ними на протязі довгого періоду відбуваються конфлікти та спори. Конкретні докази, якими підтверджено факт «неприязних відносин (дізнавачем не надано детального тлумачення цьому поняттю)» у постанові не наведено, проте таке поняття використовується суб`єктом прийняття процесуального рішення як неспростовний доказ необхідності закриття кримінального провадження.

З процесуального рішення вбачається, що дізнавачем скеровано зазначені матеріали до органу прокуратури, проте прокурор 01.12.2023 відмовив у погодженні повідомлення про підозру. Механізм відмови прокурора від погодження дізнавачу у погодженні повідомлення про підозру не визначений у постанові, проте такий передбачає ухвалення відповідного процесуального рішення: у відповідності до частини 3 статті 110 КПК України. Зміст постанови мотивований, на думку сторони захисту, поєднанням норм та фактів, які суперечать один одному. Зокрема, дізнавач наводить норми, пов`язані з презумпцією невинуватості, хоча процес притягнення до кримінальної відповідальності не розпочато.

Міститься посилання на статі, зміст яких регулює механізм початку досудового розслідування у кримінальних правопорушеннях приватного обвинувачення, проте підставою закриття кримінального провадження такої категорії є заява потерпілого, із змісту якої вбачається відмова від обвинувачення. Така заява потерпілими не подавалась, а відтак і підстави закриття кримінального провадження, з цих підстав, відсутні.

Резолютивною частиною постанови не вирішено питання щодо речових доказів, хоча такі наявні у кримінальному провадженні.

Дізнавачем та прокурором не вирішено питання щодо визнання ОСОБА_9 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000376, не зважаючи на те, що майно останнього знищено в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення позбавлено потерпілих реалізувати право щодо подання цивільних позовів у кримінальному провадження, хоча такі підготовлені та скеровані до органу прокуратури.

Таким чином постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, а також такою, що перешкоджає реалізації прав, свобод і законних інтересів потерпілих у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 , підтримали скаргу у повному обсязі, посилаючись на письмові доводи викладені у скарзі.

Прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області, у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження № 0000376, було проведено ряд слідчих (розшукових дій), які є достатніми для прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дізнавач СД Рахівського РВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області в судовому засіданні підтримала думку прокурора та просила відмовити в задоволенні скарги, а також подала до суду письмову заяву, в якій просила закінчити розгляд скарги без її участі.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказану скаргу у відсутність представника органу досудового розслідування в порядку ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши, матеріали кримінального провадження № 0000376 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України та скаргу з доданими до неї матеріалами, оглянувши у судовому засіданні відеозаписи, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000376 від 10.11.2023 року, слідчий суддя дійшов, наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого, дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Так з матеріалів кримінального провадження та відеозаписів, які наявні в матеріалах кримінального провадження та визнані речовими доказами, слідчим суддею встановлено, факт вчинення кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 162 КК України. Посилання дізнавача, у постанові про закриття кримінального провадження, на те, що між ОСОБА_8 (потерпілою у кримінальному провадженні № 0000376 від 10.11.2023 року), ОСОБА_3 ((потерпілою у кримінальному провадженні № 0000376 від 10.11.2023 року), ОСОБА_9 неприязні відносини з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , слідчий суддя не бере до уваги, оскільки такі доводи не спростовують факту вчинення кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 162 КК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, під час досудового розслідування дізнавач повинен був провести комплекс слідчих дій для з`ясування вищевказаних обставин, однак дізнавач у постанові про закриття кримінального провадження жодним чином не мотивувала відсутність ознак складу кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Рішення про закриття кримінального провадження прийнято на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України, а не події кримінальних правопорушень.

За загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

Щодо вимог пункту п`ятого скарги представника скаржниці - адвоката ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, а саме визнати незаконною бездіяльність прокурора, яким не вжито заходів з метою самостійного скасування постанови про закриття кримінального провадження шляхом реалізації функцій, передбачених статтями 36, 284 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного, відмовити у задоволенні, оскільки ні скаржниця, ні її представник не звертались за оскарженням постанови про закриття кримінального провадження безпосередньо до прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника скаржниці - адвоката ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 від 30.12.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000376 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України.

В іншій частині скарги, а саме пункт п`ятий «визнати незаконною бездіяльність прокурора, яким не вжито заходів з метою самостійного скасування постанови про закриття кримінального провадження шляхом реалізації функцій, передбачених статтями 36, 284 КПК України», - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000376 від 10.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України на 207 арк., - повернути дізнавачу СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 ..

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1