№ 336/5851/23
н/п 1-кп/336/851/2023
ВИРОК

іменем України

20 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001762 від 11.10.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, який працює водієм у ТДВ «Запорізький хлібозавод № 3», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2022 року, близько 18 год. 35 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. 8 Березня, від вул. Олександра Анашкіна в напрямку вул. Верещагіна, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Верещагіна в м. Запоріжжі.

В цей час, в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на нерегульованому перехресті вул. 8 Березня з вул. Верещагіна, та позначений дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра», нерегульований пішохідний перехід), а також дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 («Пішохідний перехід») Правил дорожнього руху, вийшла на проїзну частину пішохід ОСОБА_5 , перетинаючи її зліва-направо за напрямком руху автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час подальшого руху, водій ОСОБА_4 , керуючи згаданим автомобілем, наближаючись до зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити на ньому пішохода ОСОБА_5 , а також маючи при цьому технічну можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду шляхом своєчасного застосування заходів гальмування, відповідних заходів не вжив внаслідок чого скоїв на неї наїзд.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП. Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 з боку водія ОСОБА_4 , залежала від виконання ним вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_5 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, саме імпресійний внутрішньосуглобовий перелом латерального (зовнішнього) виростка правої великогомілкової кістки, садно правої тім`яно-скроневої ділянки.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав в повному обсязі, підтвердив обставини правопорушення, щиро покаявся. Додав, що відразу викликав швидку допомогу, допомагав потерпілій матеріально як під час її перебування в лікарні, так і після. Він зобов`язується і надалі здійснювати матеріальну підтримку потерпілої.

Потерпіла обставини ДТП не пам`ятає, в силу віку. Підтвердила, що обвинувачений допомагав їй: купляв ліки, придбав ходунки. Зазначила, що ОСОБА_4 обіцяв і надалі їй допомагати, але з розміром відшкодування ще не визначилася. Покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Крім пояснень потерпілого та обвинуваченого вина останнього у пред`явленому обвинуваченні підтверджується висновками експертиз:

-№ СЕ-19/108-22/12428-ІТ від 02.12.2022, за якою автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував і працездатному стані;

-№ СЕ-19/108-22/13116-ІТ від 22.12.2022, якою встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП; технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 з боку водія ОСОБА_4 , залежала від виконання ним вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху;

-№ 1761п, яким кваліфіковано ушкодження потерпілої як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду № 7239 від 11.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_4 не перебував у стані сп`яніння.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням вищезгаданих документів, а також відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

За наведеного суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження знайшла своє підтвердження, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної шкоди, що є частковим лише внаслідок того, що потерпіла не визначилася з її розміром.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Керуючись наведеним при призначенні покарання, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, який віднесений законом до кримінальних проступків, позитивну характеристику обвинуваченого, який раніше не був судимим, має родину, постійне місце мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатрів не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить до висновку про призначення мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

За положеннями ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті (тобто, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного), суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З виробничої характеристики вбачається, що ОСОБА_4 працює на посаді водія в ТДВ «Запорізький хлібзавод №3» з 26.06.2009 року, за час роботи порушень правил дорожнього руху та аварій не було, він неодноразово призначався виконувати обов`язки начальника транспортної дільниці.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вказану характеристику та відомості, що ОСОБА_4 має тільки середню освіту, і керування транспортним засобами є його єдиним джерелом доходу протягом тривалого часу (не менше 14 років), думку потерпілої, яка покладалася при призначенні покарання на розсуд суду, суд доходить висновку про можливість не призначити обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Визначене судом покарання ґрунтується на принципах справедливості та індивідуалізації покарання

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлявся, суд одночасно роз`яснює потерпілій право подати позов в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 4908,28 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4908,28 грн. (чотири тисячі дев`ятсот вісім гривень 28 коп.).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1