ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/850/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2022 року у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинувальними актами №0003393 від 16 червня 2018 року, №0000121 від 13 квітня 2018 року, №0000179 від 07 серпня 2018 року, №0001517 від 04 липня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, який до затримання проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 04 жовтня 2006 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки);

- 10 жовтня 2006 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки);

- 26 листопада 2010 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.122, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;

- 06 жовтня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2019 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, замінено основне покарання у виді штрафу на покарання у виді 50 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2022 року ОСОБА_7 засуджено:

-за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цим же вироком постановлено звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2017 року у виді 5 днів позбавлення волі, із застосуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає 8 годин громадських робіт і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання, з 16 серпня 2018 року.

Ухвалено рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11 квітня 2018 року приблизно о 20 год. 35 хв., знаходячись на платформі станції метро «Історичний Музей» КП «Харківський метрополітен» за адресою: м.Харків, м-н Конституції 17-М, побачив у кармані куртки раніше незнайомої йому неповнолітньої ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung Galaxy A7», яким вирішив таємно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, коли ОСОБА_8 заходила у вагон електропотягу, попередньо розташувавшись за спиною останньої з правої сторони, витягнув належний потерпілій мобільний телефон «Samsung Galaxy A7» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 6745,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 15 червня 2018 року приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викроадення чужого майна, поєданого з проникненням у житло, діючи повторно, вибив двері у вказаний будинок, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: ноутбук фірми «Asus» A6J, вартістю 1600 гривень, м`ясорубку «Saturn» ST-FP0094, вартістю 899,19 грн., та мобільний телефон «Lenovo» AplusA1010 Black, вартістю 890 гривень. Після чого із місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним у подальшому за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3389,19 грн.

Крім того, ОСОБА_7 20 червня 2018 року приблизно о 21:00 год., знаходячись на першому поверсі гуртожитку на загальному коридорі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зняв із мотузки, таким чином таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: військова форма кольору хакі, кітель та брюки, 48 розмір, 4 зріст, вартістю 467 гривень, дві майки чорного кольору, шорти чорного кольору, 32 розміру із написом «sport», футболка «Puma» синього кольору, які матеріальної цінності не представляють, тим самим звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши при цьому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 467 грн.

Крім того, ОСОБА_7 влітку 2018 року проводив ремонтні роботи разом із раніше знайомим йому ОСОБА_11 у будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 . Приблизно о 17:00 год. 03 липня 2018 року ОСОБА_7 під час проведення ремонтних робіт, таємно, повторно викрав, майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: перфоратор фірми «Титан ВР-800», вартістю 981,33 грн., шуруповерт електричний фірми «PROCRAFT РВ-1250», вартістю 576 грн., фен промисловий фірми «BauMasterHG - 2000», вартістю 416,40 грн., рюкзак мисливський та павербанк, що не представляє матеріальної цінності для потерпілого. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, продавши в подальшому викрадене майно та спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у загальному розмірі 1973,73 грн.

Крім того, ОСОБА_7 27 липня 2018 року приблизно о 18 год. 30 хв., знаходячись у вагоні електропотяга, який прямував у перегоні між станціями «Академіка Павлова» до станції «Студентська» КП «Харківський метрополітен», яка розташована за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 136-М, побачив ОСОБА_13 , яка розмовляла по мобільному телефону «Samsung Galaxy Note 8» та закінчивши розмову, поклала вищевказаний мобільний телефон до рюкзаку, після чого ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, попередньо розташувавшись за спиною ОСОБА_13 , відкрив змійку рюкзаку та витягнув мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 8» і поклав його у карман своєї куртки та у подальшому після зупинки електропотягу з місця вчинення кримінального правопорушення зник з викраденим майном, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_13 на суму 15000 грн.

Також, ОСОБА_7 07 серпня 2018 року о 07 год. 52 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_14 , знаходячись на ескалаторі станції Харківського метрополітену «Університет», розташованому за адресою: м.Харків, вул.Сумська буд.39-М, діючи повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, вважаючи, що їх дії не помітні для оточуючих, ОСОБА_7 викрав із сумки у ОСОБА_15 гаманець вартістю 25,00 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 800 грн., банківські картки, на рахунках яких не було коштів, проїзний квиток на метро та робоча перепустка, та передав його ОСОБА_14 . В цей момент потерпіла ОСОБА_15 помітила вчинення останніми викрадення свого гаманця, почала вимагати його повернення від них. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 розуміючи, що їх було викрито у скоєнні крадіжки, діючи умисно, за попередньою змовою, у групі, повторно, з корисливого мотиву, з умислом на відкрите викрадення чужого майна, не бажаючи повернути майно, з місця скоєння злочину ОСОБА_7 зник, залишивши гаманець ОСОБА_14 , який сховав його при собі та не втік, так як ОСОБА_15 зупинила його і сказала залишатися поруч із нею. Після чого вона (вибігла) швидкою ходою вийшла на вулицю слідом за ОСОБА_7 та почала окликати його, вимагаючи повернути гаманець, але останній зник у невідомому напрямку. Тим часом ОСОБА_14 , скориставшись тим, що ОСОБА_15 зосереджена на ОСОБА_7 , який втікав з місця скоєння злочину, після того як злочинні дії були викриті ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, витягнув кошти у сумі 800 гривень з гаманця та поклав у свою сумку, а гаманець сховав біля дерева. ОСОБА_15 не наздогнавши ОСОБА_7 , повернулась та біля виходу з метро «Університет» побачила ОСОБА_14 , який спостерігав за тим, що відбувалося, чекаючи на ОСОБА_7 . На вимогу потерпілої ОСОБА_15 видати викрадені речі, ОСОБА_14 запропонував разом пошукати біля дерева. Потерпіла, запевнившись, що ОСОБА_14 причетний до викрадення її майна, викликала поліцію, по приїзду якої ОСОБА_14 зізнався у скоєнні злочину та добровільно показав місце знаходження викраденого гаманцю з банківськими картками, проїзним квитком і робочою перепусткою, та повернув грошові кошти в сумі 800 грн.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Прокурор в апеляційній скарзі з урахуванням доповнень просить вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2017 року у виді 5 днів позбавлення волі, із застосуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає 8 годин громадських робіт і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 днів.

В обґрунтування посилається на те, що за результатами дослідження характеризуючих відомостей встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий: 04 жовтня 2006 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки); 10 жовтня 2006 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки); 26 листопада 2010 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.122, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці; 06 жовтня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2019 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, замінено основне покарання у виді штрафу на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

Зі змісту приміток до ст.185 КК України вбачається, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визначається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбаченими цими статтями або статтями 187, 262 цього кодексу.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, на думку апелянта, в діях ОСОБА_7 за епізодом від 11 квітня 2018 року вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Висновки суду про перекваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України, за епізодом від 11 квітня 2018 року у зв`язку з тим, що повторність у його діях відсутня, призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також зазначила, що враховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України 11 квітня 2018 року, 20 червня 2018 року, 27 липня 2018 року, влітку 2018 року та з моменту їх вчинення пройшло 5 років, а тому ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч.2 ст.185 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями за їх змістом, просить оскаржуваний вирок суду щодо нього скасувати, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не було добуто жодного доказу, який би доводив його винуватість.

Органом досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин кримінального провадження, котрі роблять неправосудним постановлене судове рішення. Обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані.

Суд послався на первинні його пояснення, які були надані ним під тиском.

Просить звернути увагу на те, що обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України видумано слідчим ОСОБА_16 , оскільки потерпілі в судовому засіданні зазначали, що обвинуваченого в момент вчинення злочину не бачили та в їх поясненнях маються розбіжності; свідки в суді надавали неправдиві пояснення.

Окрім цього, посилається на те, що ним була подана скарга до ТУ ДБР м.Полтави, і дані були внесені до ЄРДР за ч.1 ст.366, ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ст.384 КК України. Що на думку апелянта, підтверджує його непричетність до вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому зазначає, що суд переглянувши відео з камер метро, невірно зробив висновок, що грабіж був вчинений ним та ОСОБА_14 за попередньою змовою, провадження відносно, якого закрито у зв`язку зі смертю. Звергає увагу, що ніякої домовленості з ОСОБА_17 у нього не було щодо викрадення гаманця у потерпілої, це сам ОСОБА_18 все замислив та вчинив, а він нічого з цього приводу не знав. З ОСОБА_17 він знайомі з дитинства. Того дня їхали на роботу та коли він піднімався на ескалаторі приблизно паралельно дівчини спіткнувся, зачепив її, як саме не пам`ятає, може пакетом, та нахилився глянути чи не порвав кросівок, потім піднявся вище, дівчина стояла щось кричала, він повернувся назад глянути, дівчина вже щось казала ОСОБА_19 , натомість він спокійно пішов на вихід з метро. Цей злочин було вчинено лише ОСОБА_20 .

Відсутні докази продажу ним вкрадених речей. Судом не був допитаний свідок, який був зазначений стороною обвинувачення, який покупав у нього крадені речі.

Також судом не взято до уваги, що відсутні взагалі належні та достатні докази на підтвердження вчинення ним злочинів. А тому, на думку апелянта, жодних доказів, як то речових доказів, документів, висновків експертів, які б безпосередньо, поза розумним сумнівом, підтверджували вину в інкримінованих йому злочинах під час досудового розслідування і судового розгляду отримано не було.

Просить визнати всі докази недопустимими, оскільки вони отримані з порушенням КПК.

Водночас просить процесуальні витрати за проведення судових експертиз стягнути з нього та прокурора, оскільки ним не були заявлені клопотання щодо проведення судових експертиз.

Суд невірно зазначив у вироку учасниками по справі двох захисників - ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , оскільки в ході судового розгляду він відмовився від них.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити та заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, зваживши на доводи прокурора та потерпілих, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірними і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

Щодо епізодів крадіжки від 11 квітня 2018 року на станції метро «Історичний Музей» у ОСОБА_8 та від 27 липня 2018 року між станціями метро «Академіка Павлова» та «Студентська» у ОСОБА_13 :

- потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що у квітні місці 2018 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час вона разом із друзями їхала в метро. На станції метро «Історичний Музей» останній раз тримала свій телефон марки Самсунг Гелакси А7, золотого кольору, потім поклала його у карман та зайшла у вагон на станції метро «м-н Конституції». Проїхала пару зупинок та коли хотіла зателефонувати батькам, телефону вже не було у кармані. Потім вона написала заяву, всі слідчі дії проходили без її участі, спілкувались з мамою, оскільки вона була неповнолітня.

- потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає за обставинами події, які мали місце в кінці липня-початку серпня 2018 року, точної дати не пам`ятає, між станціями метро «Студентська» та «Академіка Павлова». Зазначила, що їздить на роботу зі станції метро 23 Серпня, обвинуваченого вперше побачила, коли перебувала на станції метро «Університет», зайшла до вагону та стала біля дверей спиною, поруч стояв обвинувачений ОСОБА_7 , він запам`ятався своєю зовнішністю (худий, жовтий колір обличчя, лисий). Сам момент викрадення не бачила, однак між станціями «Академіка Павлова» та «Студентська» вона зателефонувала сину та повідомила, що через 2 хвилини буде вдома, потім поклала телефон до свого рюкзаку за лічені секунди до того, як відчинились двері. Запам`ятала, що коли під`їжджали до станції метро «Студентська», перед тим, як двері відчинились, обвинувачений стояв позаду рядом приблизно в метрі від неї, інших людей не було, в той час небагато людей було у вагоні. Потерпіла вийшла з вагону та помітила, що відділ у рюкзаку відчинений, помітила, що телефону немає та стала кричати по виходу за стекляні двері з метрополітену, зіштовхнулась ще раз з обвинуваченим та почала шукати поліцію.

Щодо епізоду крадіжки від 15 червня 2018 року по вул.Л.Бикова буд.31 м.Харків у ОСОБА_9 :

-потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що вона зі своєю родиною (дочка, зять та онук) проживала в будинку за адресою АДРЕСА_2 в одному дворі з обвинуваченим ОСОБА_7 , який мешкав по сусідству у флігілі зі своєю дівчиною. Вказує, що обвинувачений прожив приблизно місяць за цією адресою, не часто його бачили. Влітку 2018 року, точної дати не пам`ятає, повернулась з роботи додому близько 21 години 30 хвилин. У калитці зіштовхнулась із ОСОБА_7 , який ніс велику сумку. Останній сказав, що виїжджає на роботу до міста Дніпропетровська, зібрав речі та їде. Зайшовши у двір, потерпіла попрямувала до вхідних дверей будинку, при відкритті яких відчула, що ключ не так повертався. Зайшла до будинку та помітила, що двері шафи відкриті, речі розкидані та вже потім помітила, що двері були вибиті. Оглянувши приміщення побачила, що пропав телефон із сім-картою, ноутбук та нова електром`ясорубка. На той час дітей не було вдома, дочка із зятем працювали в нічну зміну. О 22 годині вона зателефонувала хазяїну будинку повідомила, що сталось, потім в поліцію, дітям. Поліція приїхала приблизно о першій годині ночі, все зафіксували. Також зазначила, що напередодні обвинувачений віддав зятю свій паспорт і сказав, щоб у нього полежав на зберіганні, який вони і віддали поліції. На наступний день викликали до відділу поліції її, потім зятя та дочку, зняли відбитки пальців. Того ж дня у літній кухні, де жив ОСОБА_7 , двері були відчинені, та на підлозі вони знайшли сім-карту з викраденого телефону. Потерпіла повідомила, що ОСОБА_7 до їхнього будинку жодного разу не заходив, паспорт віддав зятю на порозі.

- свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в судовому засіданні надали аналогічні пояснення. Окрім цього свідок ОСОБА_24 пояснив, що при розмові з його дружиною ( ОСОБА_23 ) ОСОБА_7 зізнався, що викрав речі.

Щодо епізоду крадіжки від 20 червня 2018 року по АДРЕСА_3 у ОСОБА_10 :

- потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні, повідомив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , це приміщення колишнього гуртожитку, двоповерховий будинок з коридорною системою, загальним тамбуром, два крила зі спільними сходинками. Квартира свідка знаходиться у першому тамбурі. Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не бачив, проживає за вказаною адресою з 2001 року. 20.06.2018 року о 21 годині вечора до нього постукала сусідка ОСОБА_25 з шостої квартири та повідомила, що бачила чоловіка, описала його зовнішність (худий, лисий). При цьому повідомила, що він ходив коридором та брав усі речі. Він вийшов на вулицю та побачив чоловіка за описом сусідки обвинувачений у справі, в руках у нього нічого не було, запитав його про речі, а він розвернувся та тікати. Свідок з сусідом його затримали та останній зізнався, що викрав речі, які викинув з балкону. Потім всі пішли за речами, не дочекавшись поліції, оскільки ОСОБА_7 повідомив куди їх подів. В подальшому приїхав наряд поліції, забрали речі, потім обвинуваченого оформили та повезли до відділу.

- свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні повідомила, що проживає по АДРЕСА_5 , у 2018 році, точної дати не пам`ятає, знаходилась за адресою свого мешкання, почула крики, вийшла до коридору, стояв сусід ОСОБА_27 та повідомив, що речі висіли, але хтось їх викрав. Зі слів ОСОБА_28 свідок зрозуміла, що він бачив зі спини як вибігав чоловік. Потім побігли наздоганяти його, сусід переслідував далі, а свідок з сусідкою ОСОБА_29 залишились стояти у дворі та вирішили піти оглянути територію за будинком, де і знайшли викрадені речі. ОСОБА_27 спіймав чоловіка біля будинку АДРЕСА_6 та тримав, підійшли інші люди, чоловік при цьому навприсядки сидів, нахилившись, нічого не говорив. Потім приїхала поліція.

- свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_7 бачив один раз, коли той взяв речі їх сусіда. Того дня влітку 2018 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 17 чи 18 годині знаходились вдома за адресою АДРЕСА_7 , помітили через вікно, як обвинувачений сидів біля вказаного будинку навпроти гаражу, в руках у нього нічого не було, через 5-10 хвилин його вже не було, а через 10 хвилин почули крики сусідки ОСОБА_32 , яка казала ОСОБА_33 , що речі забрали, вони вийшли на вулицю. Обвинувачений побіг за гуртожиток, сусід за ним, потім побачили як сусід ОСОБА_34 тримає ОСОБА_7 щоб останній не втік. Вияснилось, що цей чоловік викрав речі ОСОБА_35 та чиїсь ще речі, точно не пам`ятає, бачили військову форму, дитячі кросівки, робу, полотенця, білизну. Коли тримали ОСОБА_7 речей в нього не було, вже скинув їх за гуртожиток. Вказані речі потім знайшли та викликали поліцію.

Щодо епізоду крадіжки від 03 липня 2018 року за адресою АДРЕСА_4 у ОСОБА_11 :

- свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснив, що з потерпілим знайомий років 10, він проживав на квартирі його дяді, також знає по будівельним роботам. ОСОБА_7 також давно знав. Пояснив, що проживає у будинку АДРЕСА_4 . До події потерпілий ОСОБА_37 прийшов з ОСОБА_7 до нього та останній попросився пожити у свідка, на що він погодився. Приблизно через тиждень, точної дати не пам`ятає, влітку 2018 року, коли повертався додому, побачив автівку поліції. Як в подальшому пояснив ОСОБА_37 , це саме він викликав поліцію, оскільки ОСОБА_7 його обікрав, забравши інструменти перфоратор, шуруповерт, фен. Про наявність цих речей у потерпілого знає напевно, останній купляв їх на ринку. Вказані речі були у гаражі постійно, також напередодні він особисто їх бачив та використовували їх по роботі. Потім вияснилось, що також зникли і кросівки свідка. Після цього ОСОБА_7 він більше не бачив, хоча останній не повідомляв, що має наміри поїхати кудись, потерпілий залишився проживати та працювати.

- свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні повідомив, що обвинуваченого знає, як особу, у якої він купив інструменти влітку у червні місяці 2018 року. Зазначив, що приблизно в обідній час вийшов з двору на вулицю та побачив обвинуваченого, який кудись прямував. Останній був з великим рюкзаком та при ньому були інструменти. Зав`язалась розмова, обвинувачений повідомив, які в нього є інструменти, що він хоче їх позбутись за відсутністю потреби. Домовились за ціну у розмірі 500-600 гривень та свідок купив у обвинуваченого шуруповерт, перфоратор та будівельний фен. Інструменти перевірив, вони були не новими, однак у гарному робочому стані. Після розрахунку, обвинувачений пішов та свідок в подальшому його більше не бачив.

Щодо епізоду грабежу від 07.08.2018 року (потерпіла ОСОБА_15 ):

- потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що одного дня, точної дати не повідомила, їхала вранці на роботу у метро, зі станції «Студентська» до станції «Університет». Приблизно о 7.45 розмовляла по телефону, стоячи біля дверей, навпроти неї стали двоє чоловіків, один з яких був обвинувачений ОСОБА_7 , на якого вона звернула увагу. Чоловіки стояли поруч, перемовляясь між собою, поглядаючи на неї. На станції «Університет» вона вийшла з вагону, поклала телефон до сумки та почала підніматись на ескалаторі, перевіривши наявність гаманця у сумці. Потім перебуваючи на ескалаторі, ці двоє чоловіків стояли дуже близько до неї, боковим зором вона помітила та відчула, що чоловік зачепив сумку рукою. Повернувшись, побачила поруч себе обох чоловіків. Почала перевіряти сумку та не виявила гаманця. Повернулась та почала кричати, щоб віддали гаманець. Обвинувачений побіг вперед, зупиняючись та обертаючись, на думку потерпілої, було помітно, що він був здивований, не розумів, що йому робити. Іншого чоловіка потерпіла взяла за руку та сказала перебувати поруч й бігти за останнім, оскільки їй необхідний був гаманець, там знаходилась картка, без якої вона не зможе зайти на роботу. З цим чоловіком потерпіла вибігла з метро, через площу, обвинувачений то обертався, то зупинявся, однак його вони не наздогнали. Викликала поліцію, до приїзда якої намагалась з`ясувати де її гаманець, ходили його шукали та потім чоловік, знайомий обвинуваченого показав його місцезнаходження. Потім вже зібрались співробітники метрополітену. З гаманця зникли лише кошти у сумі 1200 гривень, все інше було на місці. При цьому чоловік, що був поруч потерпілої, повідомляв, що не знає обвинуваченого, лише приблизно відомо де він мешкає, номеру телефону не знає, хоча при цьому переписувався з кимось.

- свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснив, що на час подій він був слідчим у кримінальному провадженні. Щодо проведення слідчого експерименту зазначив, що ця слідча дія проводилась 31 серпня 2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , в присутності двох понятих. Учасникам було роз`яснено права та обов`язки згідно з кримінально процесуальним законодавством України. Після чого ОСОБА_7 було запропоновано добровільно розповісти та показати на місцевості, як він робив викрадення, після цього був зачитаний протокол слідчого експерименту і переглянутий відеозапис. Ніяких доповнень та зауважень від учасників слідчої дії не надходило. Ніякого впливу психологічного чи фізичного характеру на ОСОБА_7 не здійснювалось під час всього досудового розслідування, він самостійно та добровільно надавав покази.

- свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні в якості свідка повідомив, що на час події працював охоронцем у метрополітені. Знає ОСОБА_7 за своїми службовими обов`язками, за подіями викрадення гаманця у дівчини. 31 серпня 2018 року під час слідчого експерименту, слідчий вів дію, а обвинувачений розповідав як це все було, говорив, що витягнув гаманець. Слідчий права та обов`язки роз`яснював, перебував на слідчому експерименті від початку і до кінця, розписувався у протоколі, ніякого впливу на обвинуваченого не здійснювалось.

- свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні пояснив, що на час події він працював охоронцем у метрополітені. Приймав участь як понятий під час проведення слідчого експерименту 31 серпня 2018 року. Слідчий права та обов`язки роз`яснював, перебував на слідчому експерименті від початку і до кінця, розписувався у протоколі, ніякого впливу на обвинуваченого не здійснювалось, він добровільно все повідомляв.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені показання потерпілих та свідків об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 07 серпня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 07 серпня 2018 року в період часу з 10:30 по 11:20 год. ст.слідчим СВ ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області ОСОБА_39 за участю потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_14 проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості неподалік будинку №37-Б по вул.Сумській в м.Харкові. В ході огляду встановлено, що за територією кафе на узбіччі біля огорожі ростуть декоративні дерева та потерпіла ОСОБА_15 вказала на місце на землі, на якому знаходився гаманець, який зі слів потерпілої в неї було викрадено 07 серпня 2018 року на станції «Університет»;

- протоколом огляду місця події від 07 серпня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 07 серпня 2018 року в період часу з 11:40 по 12:35 ст.слідчим СВ ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області ОСОБА_39 в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_15 в приміщенні кімнати поліції в метрополітені на станції «Університет» за участю ОСОБА_14 проведено огляд місця події. В ході огляду встановлено, що в кімнаті поліції в метрополітені на станції «Університет» знаходиться ОСОБА_14 , який надав до огляду грошові кошти купюри номіналом по 100 гривень у кількості 8 штук, які ним зі слів ОСОБА_14 ним було взято з гаманця потерпілої;

- відеозаписом події від 27 серпня 2018 року, наданим КП «Харківський метрополітен», оглянутим в судовому засіданні, зі змісту якого вбачається, що під час перегляду відеофайлу «Универ низ экс_000» о 07.52.38 зі сторони платформи на станції «Університет» на екскалатор заходить ОСОБА_15 із сумкою в лівій руці. За нею слідують два чоловіка. Коли ОСОБА_15 стає на екскалатор, який рухається вверх, один із чоловіків ( ОСОБА_7 ) стає ліворуч від неї, а другий ( ОСОБА_14 ) позаду неї. В цей час ОСОБА_7 нахиляється в бік сумки, та щось дістав з сумки та передав позаду стоячому ОСОБА_14 .. ОСОБА_15 повертається обличчям до нього. Під час перегляду відеофайлу «Универ верх экс» встановлено, що о 07.52.54 на ескалаторі їде ОСОБА_15 , ліворуч від неї стоїть ОСОБА_7 , ОСОБА_15 щось переглядає в сумці. Після чого вони піднімаються наверх і сходять з ескалатора. Першим відносно спокійною ходою іде ОСОБА_7 та уходить в бік виходу. ОСОБА_15 повертається до ОСОБА_14 і вони по черзі ідуть в бік виходу з метро. Під час перегляду відео файлу «Камера 1_07082018_73000» встановлено, що о 07.53.35 в вестибюлі станції метро на пішохідній перехід виходить ОСОБА_7 , який повертає наліво, за ним виходять ОСОБА_15 , потім ОСОБА_14 .. Під час перегляді відеофайлу «Камера 3_07082018_73000_0001» встановлено, що о 08.35.58 ОСОБА_15 разом з поліцейським рухається по пішохідному переходу станції метро «Університет» в сторону виходу на вулицю. За ними іде ОСОБА_14 разом з другим поліцейським. Під час перегляду відеофайлу «Камера 4_07082018_73000_0001» встановлено, що о 08.35.56 ОСОБА_15 разом з поліцейськими рухається по пішохідному переходу станції метро «Університет» в сторону виходу на вулицю. За ними іде ОСОБА_14 разом з другим поліцейським;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 , статиста в присутності понятих із застосуванням відеозапису, який досліджено в судовому засіданні. Під час слідчого експерименту ОСОБА_14 послідовно розказував та показував про обставини вчинення правопорушення. Зокрема, показав як вони з ОСОБА_7 зайшли на ескалатор на станції «Університет», ставши поруч із раніше незнайомою їм жінкою ОСОБА_15 .. ОСОБА_14 продемонстрував як ОСОБА_7 , ставши ліворуч від жінки, дістав із її сумки гаманець і передав йому за спиною. ОСОБА_14 в свою чергу його взяв у ОСОБА_7 .. Під час проведення слідчого експерименту ніякого примусу з боку працівників поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно та природньо, зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2018 року за участю ОСОБА_7 , статиста в присутності понятих із застосуванням відеозапису, який досліджено в судовому засіданні. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 послідовно розказував та показував про обставини вчинення правопорушення. Зокрема, показав як вони з ОСОБА_14 зайшли на ескалатор на станції «Університет», ставши поруч із раніше незнайомою їм жінкою ОСОБА_15 .. ОСОБА_7 продемонстрував як він, ставши ліворуч поруч від жінки, дістав із її сумки гаманець і передав за спину ОСОБА_14 , який стояв нижче жінки за її спиною. Під час проведення слідчого експерименту ніякого примусу з боку працівників поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно та природньо, зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочину;

- протоколом огляду місця події від 16 червня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 16 червня 2018 року в період часу з 01:15 по 02:00 ст.слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області в присутності понятих, за участю спеціаліста, потерпілої та власника житла проведено огляд місця події за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 та 1 липка стрічка зі слідами пальців рук з банки з кухні;

- висновком експерта №1045 від 11.07.2018 року, згідно якого слід пальця руки розміром 26х14 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розміром 65х41 мм), залишений відтиском великого пальця лівої руки гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2018 року з фототаблицею за участю ОСОБА_7 , в присутності понятих із застосуванням фотофіксації. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 демонстрував як він викрав речі за адресою м.Харків, вул.Фісановича буд.8-а;

- протоколом огляду місця події від 20 червня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 20 червня 2018 року в період часу з 22:00 по 22:30 год. слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області в присутності понятих, за участю спеціаліста, потерпілої проведено огляд місця події за адресою АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду місця події від 20 червня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 20.06.2018 року в період часу з 22:33 по 22:34 год. слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області в присутності понятих, за участю спеціаліста, ОСОБА_7 проведено огляд місця події за адресою м.Харків, вул.Фісановича буд.8-А, в ході якого було виявлено речі;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2018 року за участю ОСОБА_7 , статиста в присутності понятих із застосуванням відеозапису, який досліджено в судовому засіданні. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 послідовно розказував та показував про обставини вчинення правопорушення на станції метро «Індустріальна» (за епізодом від 11.04.2018 року). Зокрема, показав як дівчина розташувалась обличчям до дверей електротягу, ОСОБА_7 підійшов до неї позаду, ставши боком та своєю правою рукою витягнув з правої кишені потерпілої телефон та поклав в свій правий карман куртки. Після чого вийшов з метро. Крім того, під час слідчого експерименту ОСОБА_7 послідовно розказував та показував про обставини вчинення правопорушення на станції метро «Академіка Павлова - Студентська» (за епізодом від 27.07.2018 року). Зокрема, показав як дівчина розташувалась обличчям до дверей електротягу, у неї на правому плечі висів рюкзак. ОСОБА_7 підійшов до неї позаду, ставши ближче, своєю правою рукою розстебнув відділ рюкзаку та дістав мобільний телефон, після чого наполовину закрив рюкзак, поклав телефон собі у правий карман куртки та разом з дівчиною вийшов з вагону. Під час проведення слідчого експерименту ніякого примусу з боку працівників поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно та природньо, зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочину;

- протоколом огляду місця події від 03 липня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 03 липня 2018 року в період часу з 20:05 по 20:30 год. слідчим СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області в присутності понятих, за участю спеціаліста проведено огляд місця події за адресою АДРЕСА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 листопада 2018 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13 листопада 2018 року з фототаблицею за участю ОСОБА_7 , в присутності понятих із застосуванням фотофіксації. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 демонстрував як він викрав речі за адресою АДРЕСА_4 та де продав їх;

- заявою ОСОБА_14 від 07 серпня 2018 року, протоколом огляду речей від 27 серпня 2018 року, копією чеків та квитанцій, видатковою накладною, заявою ОСОБА_42 , закупочним актом, розпискою збереження.

Всі досліджені в судовому засіданні надані стороною обвинувачення процесуальні документи не мали зауважень чи заперечень учасників слідчих дій.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Доводи обвинуваченого про те, що суд послався на первинні його пояснення, які були надані ним під тиском є безпідставними, оскільки відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів, обвинувачений ОСОБА_7 продемонстрував як він вчиняв кримінальні правопорушення. Під час проведення слідчих експериментів ніякого примусу з боку працівників поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно і природньо, при цьому зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочину.

При цьому, під час судового розгляду свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які були присутні під час проведення слідчих експериментів зазначали, що ця слідча дія проводилась в присутності двох понятих. Учасникам було роз`яснено права та обов`язки згідно з кримінально процесуальним законодавством України. Після чого ОСОБА_7 було запропоновано добровільно розповісти та показати на місцевості, як він робив викрадення, після цього був зачитаний протокол слідчого експерименту і переглянутий відеозапис. Ніяких доповнень та зауважень від учасників слідчої дії не надходило. Ніякого впливу психологічного чи фізичного характеру на ОСОБА_7 не здійснювалось під час всього досудового розслідування, він самостійно та добровільно надавав покази.

Не є слушними доводи обвинуваченого й про те, що покази потерпілих та свідків мають суперечливості у відображенні подій злочинів, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з показань потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_38 , ОСОБА_36 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , вони є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні. А деякі незначні розбіжності є несуттєвими, не ставлять під сумнів їх покази у цілому та не спростовують винуватість обвинуваченого.

Окрім цього, посилання обвинуваченого про те, що за епізодом грабежу від 07 серпня 2018 року (потерпіла ОСОБА_15 ) ніякої домовленості з ОСОБА_17 щодо викрадення гаманця у потерпілої не було, це сам ОСОБА_18 все замислив та вчинив, а також посилання на те, що суд переглянувши відео з камер метро, невірно зробив висновок, що грабіж був вчинений ним та ОСОБА_14 за попередньою змовою, є безпідставними виходячи з наступного.

Так, відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_15 , які вона надала в судовому засіданні, їхавши у метро, зі станції «Студентська» до станції «Університет», приблизно о 7.45 год., стоячи біля дверей, навпроти неї стали двоє чоловіків, один з яких був обвинувачений ОСОБА_7 . Чоловіки стояли поруч, перемовляясь між собою, поглядаючи на неї. На станції «Університет» вона вийшла з вагону, поклала телефон до сумки та почала підніматись на ескалаторі. Потім перебуваючи на ескалаторі, ці двоє чоловіків стояли дуже близько до неї, боковим зором вона помітила та відчула, що чоловік зачепив сумку рукою. Повернувшись, побачила поруч себе обох чоловіків. Почала перевіряти сумку та не виявила гаманця. Повернулась та почала кричати, щоб віддали гаманець. Обвинувачений побіг вперед, зупиняючись та обертаючись, на думку потерпілої, було помітно, що він був здивований, не розумів, що йому робити. Іншого чоловіка потерпіла взяла за руку та сказала перебувати поруч. Викликала поліцію, до приїзду якої знайомий обвинуваченого показав його місцезнаходження. Потім вже зібрались співробітники метрополітену. З гаманця зникли лише кошти у сумі 1200 гривень, все інше було на місці.

Поряд з цим, згідно з відеозаписом події від 27 серпня 2018 року, наданим КП «Харківський метрополітен», зі змісту якого вбачається, що під час перегляду відеофайлу «Универ низ экс_000» о 07.52.38 зі сторони платформи на станції «Університет» на екскалатор заходить ОСОБА_15 із сумкою в лівій руці. За нею слідують два чоловіка. Коли ОСОБА_15 стає на ескалатор, який рухається вверх, один із чоловіків ( ОСОБА_7 ) стає ліворуч від неї, а другий ( ОСОБА_14 ) позаду неї. В цей час ОСОБА_7 нахиляється в бік сумки, та щось дістав з сумки та передав позаду стоячому ОСОБА_14 .. ОСОБА_15 повертається обличчям до нього. Під час перегляду відеофайлу «Универ верх экс» встановлено, що о 07.52.54 на ескалаторі їде ОСОБА_15 , ліворуч від неї стоїть ОСОБА_7 , ОСОБА_15 щось переглядає в сумці. Після чого вони піднімаються наверх і сходять з ескалатора. Першим відносно спокійною ходою іде ОСОБА_7 та уходить в бік виходу. ОСОБА_15 повертається до ОСОБА_14 і вони по черзі ідуть в бік виходу з метро. Під час перегляду відео файлу «Камера 1_07082018_73000» встановлено, що о 07.53.35 в вестибюлі станції метро на пішохідній перехід виходить ОСОБА_7 , який повертає наліво, за ним виходять ОСОБА_15 , потім ОСОБА_14 .. Під час перегляді відеофайлу «Камера 3_07082018_73000_0001» встановлено, що о 08.35.58 ОСОБА_15 разом з поліцейським рухається по пішохідному переходу станції метро «Університет» в сторону виходу на вулицю. За ними іде ОСОБА_14 разом з другим поліцейським. Під час перегляду відеофайлу «Камера 4_07082018_73000_0001» встановлено, що о 08.35.56 ОСОБА_15 разом з поліцейськими рухається по пішохідному переходу станції метро «Університет» в сторону виходу на вулицю. За ними іде ОСОБА_14 разом з другим поліцейським.

Також зазначені доводи обвинуваченого спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 , статиста в присутності понятих із застосуванням відеозапису, який досліджено в судовому засіданні. Під час слідчого експерименту ОСОБА_14 послідовно розказував та показував про обставини вчинення правопорушення. Зокрема, показав як вони з ОСОБА_7 зайшли на ескалатор на станції «Університет», ставши поруч із раніше незнайомою їм жінкою ОСОБА_15 .. ОСОБА_14 продемонстрував як ОСОБА_7 , ставши ліворуч від жінки, дістав із її сумки гаманець і передав йому за спиною. ОСОБА_14 в свою чергу його взяв у ОСОБА_7 .. Під час проведення слідчого експерименту ніякого примусу з боку працівників поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно та природньо, зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочину; протоколом проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2018 року за участю ОСОБА_7 , статиста в присутності понятих із застосуванням відеозапису, який досліджено в судовому засіданні. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 послідовно розказував та показував про обставини вчинення правопорушення. Зокрема, показав як вони з ОСОБА_14 зайшли на ескалатор на станції «Університет», ставши поруч із раніше незнайомою їм жінкою ОСОБА_15 .. ОСОБА_7 продемонстрував як він, ставши ліворуч поруч від жінки, дістав із її сумки гаманець і передав за спину ОСОБА_14 , який стояв нижче жінки за її спиною. Під час проведення слідчого експерименту ніякого примусу з боку працівників поліції не застосовувалось, він поводив себе адекватно та природньо, зазначав специфічні деталі обставин вчинення злочину; Також протоколом огляду місця події від 07 серпня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 07 серпня 2018 року в період часу з 10:30 по 11:20 год. ст.слідчим СВ ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області ОСОБА_39 за участю потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_14 проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості неподалік будинку №37-Б по вул.Сумській в м.Харкові. В ході огляду встановлено, що за територією кафе на узбіччі біля огорожі ростуть декоративні дерева та потерпіла ОСОБА_15 вказала на місце на землі, на якому знаходився гаманець, який зі слів потерпілої в неї було викрадено 07 серпня 2018 року на станції «Університет»; протоколом огляду місця події від 07 серпня 2018 року з фототаблицею, згідно змісту якого 07 серпня 2018 року в період часу з 11:40 по 12:35 ст.слідчим СВ ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області ОСОБА_39 в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_15 в приміщенні кімнати поліції в метрополітені на станції «Університет» за участю ОСОБА_14 проведено огляд місця події. В ході огляду встановлено, що в кімнаті поліції в метрополітені на станції «Університет» знаходиться ОСОБА_14 , який надав до огляду грошові кошти купюри номіналом по 100 гривень у кількості 8 штук, які ним зі слів ОСОБА_14 ним було взято з гаманця потерпілої.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо відсутні доказів продажу ним вкрадених речей, а також те, що судом не був допитаний свідок, який був зазначений стороною обвинувачення, який покупав у нього крадені речі, є необґрунтованими та спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження та досліджених судом під час судового розгляду: копіями чеків та квитанцій, видатковою накладною, заявою ОСОБА_42 , закупочним актом, протоколом огляду предметів від 21 червня 2018 року, розписками зберігання.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що ним була подана скарга до ТУ ДБР м.Полтави, і дані були внесені до ЄРДР за ч.1 ст.366, ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ст.384 КК України, а тому це підтверджує його непричетність до вчинення кримінальних правопорушень є помилковим, оскільки відповідно до постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_43 від 30 серпня 2022 року кримінальне провадження, внесене 04 червня 2022 року до ЄРДР за № 0000404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях представників органу досудового розслідування злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Доводи обвинуваченого, що суд невірно зазначив у вироку учасниками по справі захисників - ОСОБА_21 і ОСОБА_22 є безпідставними, оскільки незважаючи на подальшу відмову від захисників, суд зазначає у вступній частині вироку всіх учасників судового розгляду.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про недоведеність його вини не є слушними і не підлягають задоволенню.

Разом із цим, стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Як слідує із матеріалів провадження, встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального провадження, у тому числі викладені в обвинувальному акті щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжка), були підтверджені сукупністю належним чином досліджених у суді першої інстанції доказів і наведені у вироку першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів.

Однак, надаючи оцінку діям обвинуваченого за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ), суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як повторність в діях ОСОБА_7 і кваліфікував його дії за цим епізодом за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Своє рішення місцевий суд обґрунтував тим, що в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, оскільки судовим розглядом кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий лише вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2017 року за ч.1 ст.309 КК України, а тому така кваліфікуюча ознака вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення за епізодом від 11 квітня 2018 року як «повторність» відсутня.

Проте, з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора з приводу неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та безпідставної перекваліфікації дій обвинуваченого за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Частиною 4 цієї статті визначено, що повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

З матеріалів провадження вбачається, що за результатами дослідження характеризуючих відомостей встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий: 04 жовтня 2006 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки); 10 жовтня 2006 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки); 26 листопада 2010 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.122, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці; 06 жовтня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2019 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, замінено основне покарання у виді штрафу на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

При цьому на момент вчинення злочину за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ), судимості за вказані злочину, в тому числі й за ч.2 ст.186 КК України не було погашено та знято.

Зі змісту приміток до ст.185 КК України вбачається, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визначається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбаченими цими статтями або статтями 187, 262 цього кодексу.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

За таких обстави, в діях ОСОБА_7 за епізодом крадіжки 11 квітня 2018 року вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно та помилково перекваліфікував дії обвинуваченого за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) на ч.1 ст.185 КК України, адже мала місце повторність.

Провівши в апеляційному провадженні часткове дослідження доказів, колегія суддів встановила, що ОСОБА_7 за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.

11 квітня 2018 року приблизно о 20 год. 35 хв. ОСОБА_7 знаходячись на платформі станції метро «Історичний Музей» КП «Харківський метрополітен» за адресою: м.Харків, м-н Конституції 17-М, побачив у кармані куртки раніше незнайомої йому неповнолітньої ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung Galaxy A7», яким вирішив таємно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного особистого збагачення, користуючись тим, що на платформі станції біля дверей входу у вагон електропотягу, який прибув на платформу, знаходилось багато пасажирів та ніхто з них не спостерігає за його злочинними діями, в момент, коли ОСОБА_8 заходила у вагон електропотягу, попередньо розташувавшись за спиною останньої з правої сторони, своєю правою рукою витягнув належний потерпілій мобільний телефон «Samsung Galaxy A7» та поклав його у правий карман своєї куртки та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3611 від 18 вересня 2018 року потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 6745,00 грн.

Допитаний як в суді першої інстанції, так в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини не визнав.

Проте до цих показань обвинуваченого колегія суддів відноситься також критично та розцінює їх як намагання уникнути покарання за скоєне.

Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) таємного викрадання чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, його вина підтверджується зібраними у встановленому законом порядку і належним чином дослідженими у судовому засіданні судом першої інстанції сукупністю доказів, з висновками якого погоджується колегія суддів, надавши йому відповідну оцінку вище.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_7 , за епізодом від 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ), колегія суддів кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Оскільки суд першої інстанції застосував закон який не підлягає застосуванню, тому на підставі п.п.2, 4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК України, вирок суду першої інстанції, в частині засудження обвинуваченого за епізодом крадіжки 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) за ч.1 ст.185 КК України та призначеного покарання, колегія суддів скасовує у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів ухвалює вирок та кваліфікує дії ОСОБА_7 за епізодом крадіжки 11 квітня 2018 року (потерпіла ОСОБА_8 ) за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за новим вироком, відповідно до положень ст.50, 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, не працюючий, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий, а також враховуючи наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив кримінальних правопорушень та відсутність обставин, що його пом`якшує, та приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в тих же розмірах та за правовими формулами, які визначив суд першої інстанції та просить прокурор в апеляційній скарзі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.

Як убачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, за епізодами крадіжок, які кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України,а саме у потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин 11 квітня 2018 року, у потерпілого ОСОБА_10 20 червня 2018 року, у потерпілого ОСОБА_11 - в літку 2018 року.

Разом з тим, системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що частина 5 статті 74 КК України застосовується тоді, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо особа заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою її підставою. У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, під час апеляційного судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що з часу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, вчинених ОСОБА_7 , на даний час закінчився п`ятирічний строк, передбачений ст.49 КК України, в зв`язку з чим, відповідно до ст.49, 74 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного йому судом покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині засудження за ч.1 ст.185 КК України за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_8 11 квітня 2018 року та призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2017 року у виді 5 днів позбавлення волі, із застосуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає 8 годин громадських робіт і визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, з 16 серпня 2018 року.

Вважати ОСОБА_7 таким, що відбув повністю призначене покарання за цим вироком, у зв`язку з чим звільнити його з-під варти.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3