Справа № 344/3044/24
Провадження № 1-кс/344/1454/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 15.12.2023,-

ВСТАНОВИЛА:

19.02.2024 заявник звернулася до слідчого судді із скаргою, у якій просить : зобов`язати Івано-Франківський РУП внести відомості до ЄРДР за фактом відчуження частини жилого одноквартирного будинку АДРЕСА_1 згідно договору найму та ордеру, а саме: нежилі підсобні приміщення названо жилими квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 без рішення суду про їх відчуження.

Заявник у судовому засідання скаргу просила задоволити. Вказала, що згідно плану 1945 року на АДРЕСА_1 , розміщений будинок без квартир. Відбулось незаконне відчуження підсобних приміщень, які належали її матері. Даний спір не був предметом вирішення у цивільному порядку.

Начальник сектору дізнання Івано-Франківського РУП ОСОБА_4 у судовому засіданні проти доводів скарги заперечив, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив у задоволенні скарги відмовити. Зокрема, вказав, що із заяви, що подана заявником не вбачається ознак кримінального правопорушення. Було проведено перевірку по такій заяві, зокрема сусіди заявниці, вказували, що спори з приводу зазначених квартир вирішувались у порядку цивільного судочинства.

Проаналізувавши зміст скарги та надані документи, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ГУ НП в Івано-Франківській області, яка датована 15.12.2023. У такій заяві, зокрема вказувала, що в 1950 році при націоналізації отримано ордер №422 на одноквартирний будинок і договір найму №232 на одну жилу кімнату, кухню та підсобні приміщення, що по АДРЕСА_1 ( Соцзмагання 31 А, до 1945 року Бельчевського). Інших документів їм не давали. Органи ОБТІ та ЖЕКи не допускали їх до документів. Особи, які мали статус їхньої сім`ї за усними договорами проживали у вказаних підсобних приміщеннях. На даний час, у таких приміщеннях проживають зовсім інші сім`ї. Які не мають відношення до сім`ї ОСОБА_5 .

Дозволу на реконструкцію підсобних приміщень на жилі квартири вони не давали. Всі проживаючі ведуть себе неадекватно

Лише, 04.06.2014 наказом №313 їх було повідомлено, що будинок по АДРЕСА_4 проживає у ньому тринадцять осіб. Їх позбавили права користування. Рішення суду про відчуження підсобних приміщень в будинку АДРЕСА_1 не було.

Листом №Р-99/108/46/04-24 від 24.01.2024 РУ ГУ НП в Івано-Франківській області повідомлено заявника про те, що проведено перевірку з приводу викладених фактів у зверненні, і з такого вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Частиною 1 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Отже, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення та отримання такої заяви слідчим.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з положеннями ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Аналіз зазначених вище положень законодавства дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають заяви чи повідомлення, в яких заявником порушено перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, тобто ініційовано здійснення дій, визначених КПК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) наголосив: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

Викладене дає підстави вважати, що внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається зі змісту заяви про кримінальне правопорушення від 15.12.2023, поданої ОСОБА_3 до правоохоронного органу, заявник покликалася на незаконне відчуження на її думку підсобних приміщень квартири АДРЕСА_5 ; переобладнання таких у квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Разом з тим, як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_3 реалізовувала захист своїх цивільних прав у порядку цивільного судочинства.

Так, згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.07.2017 у справі №344/17474/15-ц, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції 03.07.2017, та 19.09.2018 Верховним Судом- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів ОСОБА_7 про визнання недійсними ордеру на житлове приміщення та свідоцтва про право власності, визнання частково недійсними рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 147 від 08 червня 1988 року, № 20 від 29 січня 1997 року - відмовлено у повному обсязі.

Такими рішеннями суду, зокрема встановлено, що «рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 14 липня 1993 року № 280 ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_3 , була приватизована однокімнатна квартира АДРЕСА_5 загальною площею 42,4 кв.м, про що видано свідоцтво про право власності на житло від 20 липня 1993 року.

Згідно договору найму житлового приміщення у будинках місцевих рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР, укладеного 01 грудня 1978 року між управлінням будинками № 3 житлового управління (відділу комунального господарства) району в особі керуючого управлінням будинками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останній передано у користування окрему квартиру з однієї кімнати жилою площею 23,90 кв.м, підсобні приміщення: кухня площею 18,5 кв.м.

03 серпня 2007 року укладений договір дарування квартири між ОСОБА_8 як дарувальником та ОСОБА_3 як обдаровуваною, за яким ОСОБА_8 безоплатно передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_5 , а ОСОБА_3 прийняла в дар вищевказану квартиру».

Разом з тим: «Установлено, що пункт 2 Розділу VII рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 147 від 08 червня 1988 року в частині закріплення квартири АДРЕСА_6 як гуртожитку для проживання малих сімей з правом прописки ремонтно-механічному заводу, підпункт 4 пункту а Розділу VI рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 20 від 29 січня 1997 року в частині переоформлення гуртожитку для проживання малих сімей в ордерну квартиру однокімнатну АДРЕСА_6 працівниці Відкритого акціонерного товариства «Агромаш» ОСОБА_6 без зняття з квартирного обліку, виданим ордером на право зайняття житлового приміщення № 002845 та свідоцтво про право власності на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_7 ? видані на ім`я ОСОБА_6 не порушено законних прав чи інтересіd ОСОБА_3 як власника квартира АДРЕСА_8 , яка складається з однієї кімнати жилою площею 23,90 кв.м. та кухні площею 18,5 кв.м.».

Перевіряючи наявність підстав для зобов`язання уповноважених осіб внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою від 15.12.2023 слідчий суддя зазначає, що інформації, яка викладена ОСОБА_3 у заяві щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, не достатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування.

Викладена в заяві інформація щодо вчинення кримінальних правопорушень не підтверджена жодними конкретними доводами та відомостями, а матеріали скарги не містять відповідного підтвердження події вчинення кримінального правопорушення. Лише твердження скаржниці про вчинення кримінального правопорушення, що не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення такого і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу та спростовується наведеними рішеннями суду.

Відтак, на переконання слідчого судді, наведених заявницею у поданій нею заяві про вчинення кримінального правопорушення відомостей недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які певним чином мають бути зафіксовані та істинність яких може бути перевірена. При цьому, належних доводів про наявність саме кримінального правопорушення щодо відчуження, переобладнання підсобних приміщень не наведено; як і не наведено в чому саме полягали незаконність дії щодо такого відчуження, переобладнання.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного, у скарзі слід відмовити.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 , яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 15.12.2023 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повна ухвала складена та проголошена 23.02.2024 о 13- 30 хв.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1