Номер провадження: 11-кп/813/675/24
Справа № 492/1154/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року про повернення обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000536, внесеному до ЄРДР 05.11.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було повернуто прокурору обвинувальний акт відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, неповнолітнього ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених , ч. 4 ст. 185 КК України, та клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000536, внесеному до ЄРДР 05 листопада 2022 року.

Підставою для повернення обвинувального акту та клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру суд першої інстанції зазначив те, що:

- у кримінальному провадженні неповнолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, малолітній ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, однак формулювання обвинувачення у обвинувальному акті та клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, викладено таким чином, що не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним епізодом окремо для подальшого визначення які саме протиправні дії та діяння вказаних осіб кваліфіковані за тією чи іншою нормою частини статті закону про кримінальну відповідальність;

- формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру з деталізацією обставин, які в свою чергу фактично дублюють викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, викладено прокурором таким чином, що з нього не можливо встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні в розумінні ст. 91 КПК України за кожним епізодом кримінального правопорушення окремо, що не є достатніми для повного розуміння обвинуваченими суті висунутих проти них обвинувачень, а також для повного розуміння малолітнім суті висунутих проти нього діянь, що є необхідним для підготовки належного захисту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і невмотивованою, такою, що суперечить вимогам діючого законодавства з огляду на те, що обвинувальний акт та клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у вказаному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Звертає увагу, що фактичні обставини кримінальних правопорушень викладені у такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування. У свою чергу, на думку прокурора, суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту та клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру під час підготовчого судового засідання наперед надав оцінку предмету доказування у кримінальному провадженні, вийшов за межі наданих йому повноважень та припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим.

На підставі викладеного просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Від обвинувачених ОСОБА_10 (а.с.157 т.1), та ОСОБА_9 (а.с.155 т.1), та їх законних представників ОСОБА_12 (а.с.159 т.1), та ОСОБА_13 (а.с.153 т.1), а також від захисник ОСОБА_7 (а.с. 128 т.1) та представника служби у справах дітей ОСОБА_14 (а.с.151 т. 1) надійшли заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_11 , його законний представник та потерпілий ОСОБА_15 , будучи повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 165-168 т.1), у судове засідання не прибули, з клопотання про відкладання судового розгляду не зверталися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Перевіривши зміст обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, колегія суддів дійшла висновку, що вони відповідають вимогам ст. 291 КПК України та ч. 1 ст. 292 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а саме обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру цілком відповідають вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який їх затверджував (а.с. 1,7, 8,16 т.1).

У свою чергу, до обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 17-24 т.1), розписка обвинувачених та особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, а також їх захисників про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 25-30 т.1).

Як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_11 при їх складанні, дотримані вимоги ст. 291 КПК України, оскільки у ньому зазначені всі обов`язкові відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто ці процесуальні документи за своєю формою та змістом повністю відповідають вимогам закону, з достатньою повнотою відобразили фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважали встановлені, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру мають містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту» ( справа "Маттоціа проти Італії").

Саме частина обвинувального акта, де викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, а також правова кваліфікація правопорушення і встановлює межі судового розгляду кримінального провадження.

У ході апеляційного перегляду колегією суддів було установлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_11 відповідають вимогам, визначеним ст.291 КПК України, оскільки при викладі фактичних обставин, існування яких буде доводити прокурор у ході розгляду судом пред`явленого обвинувачення, зазначено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.1 ст.91 КПК України).

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті та клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру фактичні дані, які нібито мали місце, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Апеляційний суд наголошує, що конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються під час судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд, повертаючи обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору з цих підстав, фактично вийшов за межі тих питань, які вирішуються під час підготовчого провадження, та посилання на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, є необґрунтованими.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 314 КПК України завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 291, 315, 370, 397, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року про повернення обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000536, внесеному до ЄРДР 05.11.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України , - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000536, внесеному до ЄРДР 05.11.2022 року, у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3