Єдиний унікальний № 946/5585/23
Провадження № 1-кп/946/529/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

14 листопада 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000707, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області (далі с. Нова Некрасівка), громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

25.05.2015 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого на підставі ст.ст. 75, 104 КК від відбування покарання з випробуванням строком на один рік;

21.06.2016 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК до позбавлення волі на строк п`ять років три місяці;

24.10.2016 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років та шість місяців;

17.01.2018 Ізмаїльськими міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст.70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років та сім місяців, звільнений 11.01.2021 за відбуттям строку покарання;

03.05.2023 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк три роки, звільненого на підставі ст.ст. 75, 76 КК від відбування покарання з випробуванням строком на два роки;

03.07.2023 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 395, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого на підставі ст.ст. 75, 76 КК від відбування покарання з випробуванням строком на три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.01.05.2023 у вечірній час доби, точного часу не встановлено, під час дії на всій території України воєнного стану ОСОБА_3 , знаходячись на території бази відпочинку «Ларга», розташованої у с.Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу біля одного із столиків для відпочинку таємно викрав мобільний телефон марки «ОРРО А15» вартістю 2 416, 66 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

…

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,

…

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану,

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , хоча і зазначив, що вину у висунутому обвинуваченні визнає, однак з наданих ним показань випливає, що фактично вину він не визнав, заперечивши те, що він викрав мобільний телефон потерпілого. Так, обвинувачений пояснив, що у травні 2023 року він разом зі своєю сестрою ОСОБА_8 та другом ОСОБА_9 прийшли у с. Ларжанка на базу відпочинку «Причал», де працював його знайомий ОСОБА_10 . Вони втрьох зайшли до ОСОБА_11 в гості, останній сидів відпочивав із його дядьком ОСОБА_7 , чоловіки випивали, тому вони приєдналися до них. Відійшовши від столика, де всі сиділи, він побачив на землі біля дерева мобільний телефон марки «ОРРО», підняв його та запитав у ОСОБА_12 кому саме належить цей телефон, однак останній відповів йому, що не знає чий це телефон та сказав залишити його собі. Тому він вирішив забрати телефон собі, сказавши при цьому всім, що він його залишає у себе, раптом хтось щось згадає, щоб прийшли й забрали телефон. Однак, ані наступного дня, ані трохи згодом ніхто не прийшов за мобільним телефон. Оскільки телефон був вимкнений, він поставив його вдома на зарядку. Поки телефон був увімкнений, жодних повідомлень та дзвінків на нього не надходило. Через тиждень він вирішив здати його в ломбард, оскільки йому потрібні були гроші на власні потреби. Він вийняв з мобільного телефон сім-карту, після чого звернувся по допомогу до якоїсь жінки, попросивши її, щоб вона здала телефон у ломбард, оскільки сам не міг це зробити через прострочений паспорт. Отримані гроші він витратив. Він зазначив, що не викрадав телефон, а лише взяв його, попередивши про це інших. Згодом до нього приїхали працівники поліції, однак мобільний телефон вже був зданий у ломбард. Він просив ОСОБА_7 , щоб той забрав заяву з поліції, намагався з ним домовитися та обіцяв відшкодувати завдані збитки. Заяву від імені ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_7 начебто продав йому телефон, написав він власноручно, попередньо узгодивши це з ОСОБА_7 , після чого направив її до суду зі свого електронного адресу на електронну адресу суду, оскільки ОСОБА_7 не міг зробити це самостійно. Між ним та ОСОБА_7 завжди були хороші стосунки, до цього жодних конфліктів між ними не виникало.

6.Ще під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 висунув версію того, що він, начебто, знайшов телефон біля дерева на базі відпочинку, що вбачається з протоколу слідчого експерименту від 05.07.2023 за його участю (а.п. 125 129). Але під час цієї слідчої дії обвинувачений ОСОБА_3 не вказував та не демонстрував як він показував комусь з присутніх виявлений ним телефон та яким саме чином він їх повідомив про те, що телефон буде знаходитися у нього. Про це обвинувачений вперше згадав під час судового розгляду, доповнивши свою попередню версію.

7.Але, незважаючи на фактичне невизнання вини у висунутому обвинуваченні, вина ОСОБА_3 у таємному викраденні мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

8.Так, потерпілий ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснив, що у теплу пору року 2023 року він сидів за столиком під навісом з ОСОБА_13 на причалі на базі відпочинку у с. Ларжанка, де вживали вино. Карнаух ОСОБА_14 зателефонувала їм та попросила у них цигарки. Але ОСОБА_14 прийшла не сама, а зі своїм братом ОСОБА_3 , який є його племінником, та ще одним хлопцем, якого він не знає. У нього виник конфлікт з ОСОБА_15 , тому вони відійшли від столика, щоб поговорити, а обвинувачений ОСОБА_3 із сестрою та іншим хлопцем залишалися за їх столиком. Повернувшись, ОСОБА_3 разом із сестрою та невідомим хлопцем вирішили піти. Провівши їх, вони з ОСОБА_16 повернулися до свого столика, щоб випити, та раптом він побачив, що зі столу зник його мобільний телефон, який весь час лежав на столі. Він упевнений у тому, що не міг загубити мобільний телефон, тому одразу зрозумів, що його викрав ОСОБА_3 . Він попросив, щоб ОСОБА_17 набрав його зі свого мобільного телефону, однак його ( ОСОБА_7 ) мобільний телефон на той момент вже був вимкнений, хоча він був заряджений на 50%. Він не став одразу звертатися до поліції та вирішив особисто поговорити з ОСОБА_3 та вирішити безпосередньо з ним це питання. Тому наступного дня він пішов до племінника та попросив його повернути мобільний телефон. Однак, ОСОБА_3 категорично заперечив, що брав його мобільний телефон. Після цього він декілька ще разів намагався поговорити з ОСОБА_3 , щоб він повернув телефон, однак останній його так і не повернув. Згодом йому зателефонувала якась дівчина та повідомила, що його мобільний телефон був закладений в ломбарді, після чого він знов попросив ОСОБА_3 повернути мобільний телефон, однак ані телефон, ані гроші за нього йому так ніхто й не повернув. Враховуючи, що після його неодноразових звернень до ОСОБА_3 і навіть після того, як він дізнався, що телефон був закладений у ломбарді, обвинувачений категорично заперечував свою причетність та так і не повернув телефон і не відшкодував його вартість, то після цього він звернувся із заявою до поліції. Він попереджав ОСОБА_3 , що звернеться до поліції із заявою, на що останній казав, що йому байдуже, нехай робить, що хоче. Декілька разів ОСОБА_3 просив його написати заяву до суду про те, що, начебто, останній нічого не крав, однак він відмовився від цього та попередив його, що у суді дасть показання про те, як все було насправді. Із заявою про те, що він, начебто, продав обвинуваченому ОСОБА_3 , свій телефон, до суду він не звертався, ані почерк, ані підпис у заяві йому не належать, копію паспорта він надавав ОСОБА_3 на прохання останнього. У нього з племінником завжди були гарні стосунки, до того, як ОСОБА_3 почав відбувати покарання вони навіть дружили, а після цього вони перестали спілкуватися та просто віталися після звільнення обвинуваченого з місць позбавлення волі.

9.Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2023, ОСОБА_7 повідомив про те, що 01.05.2023 близько 22:00 години невстановлена особа, знаходячись на території бази відпочинку «Ларга» у с. Ларжанка Ізмаїльського району, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку його мобільного телефону марки «ОРРО А15», завдавши матеріальний збиток на суму 2 500 грн (а.п. 88).

10.Вказана заява стала підставою для внесення 02.06.2023 відповідних відомостей до ЄРДР за №0000030 та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (а.п. 60 61).

11.Про те, що телефон ОРРО А15 належить потерпілому ОСОБА_7 свідчать дані наданих останнім фотокопій коробки телефону із зображенням ідентифікаційних номерів ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 (а.п. 100 102), а також дані протоколу їх огляду від 19.07.2023 (а.п. 103 104).

12.Саме той мобільний телефон марки «ОРРО А15» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , про який потерпілий вказав при зверненні в поліцію 01.06.2023, був закладений свідком ОСОБА_18 03.05.2023 до Повного товариства «Ломбард донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-РІЕЛТІ» і компанія» відповідно до договору ДОН від 03.05.2023, що вбачається із самого договору та відеозапису з відділення ломбарду, до яких був наданий доступ ухвалою слідчого судді від 22.06.2023, та з листа вказаного товариства за вих. №1559 від 07.07.2023 (а.п. 105 118).

13.Крім того, свідок ОСОБА_18 під час судового розгляду пояснила, що якось на початку літа 2023 року вона стояла на вул. Пушкіна в м. Ізмаїл, до неї підійшов ОСОБА_3 з якоюсь дівчиною та попросив її закласти мобільний телефон у ломбард, зазначивши, що він з сестрою переселенці, приїхали з м.Миколаєва та у нього немає документів та коштів для існування. Їй стало шкода обвинуваченого, після чого вона погодилась допомогти йому та взяла мобільний телефон, який був без документів, проте у робочому стані, оскільки він був увімкнений, та здала його в ломбард за близько 800 грн, 100 грн ОСОБА_3 віддав їй та сказав, що має намір у подальшому забрати мобільний телефон, коли отримає зарплату, тому вона залишила йому свій номер телефону, оскільки мобільний телефон вона здавала по своєму паспорту. Після цього вони розійшлися. Згодом на неї вийшли працівники поліції та вона дізналася, що телефон був краденим.

14.Крім того, відповідно до даних протоколу впізнання за фотознімками від 20.06.2023, свідок ОСОБА_18 впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 саме як того, що надав їй мобільний телефон для закладення у ломбард (а.п. 95 99).

15.Таким чином зазначені документи з ломбарду, показання свідка ОСОБА_18 та дані протоколу впізнання за фотознімками достеменно свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 надав свідку ОСОБА_18 03.05.2023 мобільний телефон для його закладення у ломбард. При цьому, заздалегідь знаючи про те, що телефон не належить йому, обвинувачений ОСОБА_3 без докорів сумління ввів в оману свідка, використавши величезну трагедію Українського народу у ХХІ столітті, пов`язану з агресивним нападом з боку російської федерації, повідомивши, що він із сестрою є переселенцями без документів і що їм немає чим харчуватися, тоді як обвинувачений ОСОБА_3 уродженець с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району, і він ніколи не проживав у м. Миколаєві чи Миколаївській області.

16.Вказані обставини безсумнівно вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , вживши такі заходи щодо закладення мобільного телефону потерпілого через два дні після його викрадення з використанням такого способу введення в оману свідка, діяв виключно з корисливих мотивів.

17.Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він, начебто, знайшов мобільний телефон біля дерева на базі відпочинку, про що він повідомив усіх присутніх, повністю спростовуються наведеними показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що телефон він не губив, телефон весь час до його зникнення знаходився на столику, за яким вони сиділи разом з телефоном іншої особи, і телефон зник саме після того, як обвинувачений ОСОБА_3 зі своєю компанією пішов від них. При цьому обставин для обмовляння потерпілим ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено, крім того, самим обвинуваченим ОСОБА_3 таких не наведено. Більше того, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 до моменту крадіжки телефону були не тільки у хороших стосунках, а ще й родичами (племінник та дядько відповідно), то у потерпілого ОСОБА_7 немає жодних підстав для обмовляння обвинуваченого у викраденні телефону. У зв`язку з цим, а також, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_7 надав свої показання, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та під присягою, у суду немає підстав не довіряти його показанням та не приймати їх до уваги.

18.Навіть, за умови знайдення телефону обвинуваченим ОСОБА_3 на місці, де сиділи у тому числі потерпілий зі своїм знайомим, не давали йому повноважень та підстав розпоряджатися цим телефоном як своєю власністю, адже телефон у такому випадку продовжував знаходитися під контролем потерпілого і з його володіння та власності не вибував.

19.При встановлені наявності чи відсутності прямого умислу та/або корисливого мотиву суд виходить з об`єктивних даних, встановлених судом. Так, з цих даних випливає, що обвинувачений ОСОБА_3 , діючи таємно, взяв мобільний телефон, що належить потерпілому ОСОБА_7 , коли останній відволікся. При цьому, ОСОБА_3 виправдав свої дії тим, що потерпілий перебував у стані сп`яніння та міг загубити свій телефон. Але дії обвинуваченого з цієї точки зору є нелогічними та недоцільними з огляду на те, що вони вживали алкогольні напої не в публічному місці серед багатьох незнайомих людей, а на обмеженій території бази відпочинку, де були присутніми лише потерпілий зі знайомим та обвинувачений з сестрою і зі своїм знайомим, сторонні особи при цьому були відсутні. За таких обставин незрозумілим є те, яким саме чином в такій обстановці ОСОБА_7 міг втратити свій телефон. До того ж, якщо ОСОБА_3 добровільно начебто взяв на себе зобов`язання зберегти телефон ОСОБА_7 , щоб згодом його повернути, то незрозуміло, чому він не вжив заходів для цього та, зрештою, не повернув його ОСОБА_7 , коли останній неодноразово звертався до нього, а категорично заперечив свою причетність до зникнення телефону, і відразу ж вимкнув його (коли телефон не був розряджений) та вже через два дні заклав його у ломбард, використавши свідка ОСОБА_18 , ввівши її в оману щодо належності телефону потерпілого та щодо підстав його закладання.

20.На думку суду, така поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 як раз свідчить про те, що він діяв з прямим умислом на заволодінням мобільним телефоном ОСОБА_7 саме з корисливих мотивів, адже вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 скористався відволіканням потерпілого ОСОБА_7 під час спілкування з іншою особою, а також тим, що за ним ніхто не спостерігає, та, маючи доступ до телефону ОСОБА_7 , взяв його, не залишив його на місці події на видному місці або потерпілому, або іншій особі, з якою потерпілий там знаходився, для передання його потерпілому, а пішов з ним з місця події, хоча реально мав таку можливість, оскільки потерпілий та інша особа проводили їх з місця відпочинку. Після цього обвинувачений приховав факт знаходження телефону у нього, не вжив жодних заходів щодо повернення телефону ОСОБА_7 , тоді як останній вживав активних дій щодо його пошуку, а саме у той же день негайно після виявлення зникнення телефону намагався подзвонити, щоб знайти його, а також наступного дня і після цього декілька разів звертався до обвинуваченого, щоб встановити місцезнаходження свого телефону, але останній категорично заперечив свою причетність до зникнення телефону потерпілого. Тож версія обвинуваченого ОСОБА_3 видається повністю нелогічною, та його дії чітко свідчать про те, що він, скориставшись ситуацією, таємно викрав телефон ОСОБА_7 . При цьому на кваліфікацію дій обвинуваченого жодним чином не впливає місце знаходження телефону потерпілого: чи то на столі, чи то біля дерева біля тротуару, адже телефон не вибував з володіння потерпілого. У зв`язку з цим суд не погоджується з посиланнями сторони захисту на те, що у діях обвинуваченого відсутній умисел на таємне викрадення телефону ОСОБА_7 .

21.Дані письмової заяви, складеної обвинуваченим ОСОБА_3 від імені потерпілого ОСОБА_7 та надісланої на електронну пошту суду з електронної пошти обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що потерпілий, начебто, повідомив суд, що обвинувачений ОСОБА_3 телефон у нього не викрадав, а він йому його продав за 2 000 грн (а.п. 79 81), суд не приймає до уваги, оскільки потерпілий категорично заперечив написання ним цієї заяви, а обвинувачений визнав, що заяву написав саме він від імені потерпілого. За таких обставин ця заява жодним чином не відображає дійсну обставини, що мали місце, та дійсну волю потерпілого, а відображає вигадану та нав`язану обвинуваченим версію подій. Ця заява також свідчать про штучне створення обвинуваченим обставин своєї непричетності до розглядуваного злочину.

22.Давання неправдивих показань обвинуваченим ОСОБА_3 суд пов`язує з обраною ним позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

23.Ринкова вартість мобільного телефону «ОРРО А15 2/32GB» у розмірі 2 416,66 грн встановлена даними висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-23/9373-ТВ від 08.06.2023 (а.п. 121 124).

24.Отже, аналіз вищезазначених доказів, наданих стороною обвинувачення, дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ сторони обвинувачення є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази сторони обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що саме ОСОБА_3 поза розумним сумнівом 01.05.2023 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки). Вказані докази сторони обвинувачення поза розумним сумнівом повністю спростовують висунуту обвинуваченим версію про те, що телефон потерпілого він не викрадав, а знайшов його та взяв для збереження і для його подальшого повернення. Тому суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_19 у вчинені ним кримінального правопорушення, та з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався у встановленому порядку, та діяв станом на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, тобто станом на 01.05.2023, відповідно до Указу Президента України №58/2022 від 07.02.2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2915-IX від 07.02.2023, кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

25.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.

26.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

27.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

28.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності.

29.З медичних довідок вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

30.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низький. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

31.Суд також враховує те, що для досягнення своєї мети від вчинення злочину, а саме для отримання грошових коштів від реалізації телефону, обвинувачений ОСОБА_3 без докорів сумління ввів в оману свідка ОСОБА_18 , використавши величезну трагедію Українського народу у ХХІ столітті, пов`язану з агресивним нападом з боку російської федерації, повідомивши, що він із сестрою є переселенцями внаслідок вказаного нападу, що він без документів і що їм немає чим харчуватися, тоді як обвинувачений ОСОБА_3 уродженець с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району, і він ніколи не проживав у м. Миколаєві чи Миколаївській області. Ці обставини свідчать про відсутність будь-яких моральних цінностей в обвинуваченого та про підвищену суспільну небезпеку його особи.

32.Також суд враховує й те, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 штучно створював докази його невинуватості до вчиненого ним злочину, умисно склавши та надіславши від імені потерпілого ОСОБА_7 на електронну пошту суду заяву про те, що потерпілий, начебто, насправді продав свій телефон ОСОБА_20 за 2 000 грн. Такі дії обвинуваченого також істотно підвищують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_3 .

33.Суд також приймає до уваги, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів проти власності та завдану вчиненим злочином шкоду обвинувачений потерпілому не відшкодував, а тому позиція потерпілого у справі щодо покарання, яке винний повинен понести за скоєне, під час вирішення цього питання судом не є вирішальною.

34.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , підвищеної небезпеки його особи для суспільства, штучне створення ним доказів невинуватості, даних досудової доповіді, високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, невідшкодування ним завданої шкоди, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також того, що обвинувачений, маючи чотири непогашених судимостей за вчинення у тому числі умисних тяжких злочинів проти власності, знову вчинив умисний тяжкий злочин також проти власності у той час, коли на розгляду суду відносно нього знаходились два інших кримінальних провадження про його обвинувачення у вчиненні тотожних умисних тяжких кримінальних правопорушень також проти власності (вироки були ухвалені 03.05.2023 та 03.07.2023), що свідчить про чітко сформовану кримінальну протиправну поведінку обвинуваченого та про свідоме його небажання ставати на шлях виправлення, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК, але ближче до верхньої межі. На думку суду, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого. Тому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання на максимальний строк. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК.

35.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що він вчинив злочин за цим вироком до ухвалення попереднього вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2023, яким він засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК на строк три роки. Враховуючи, що за вказаним вироком від 03.07.2023 до ОСОБА_3 було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а за цим вироком суд дійшов висновку про призначення йому покарання, що належить відбувати реально, суд позбавлений можливості застосувати принципи поглинення, часткового чи повного складення призначених покарань та визначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень.

36.Такі висновки суду повністю співпадають з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені в абз. 2 п. 23 його постанови №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. А також узгоджуються з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.02.2021 у справі №760/26543/17.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

37.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні був затриманий 10.11.2023, що підтверджується відповідним протоколом, та перебуває під вартою, оскільки ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2023 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 09.01.2023.

38.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, строк його тримання під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили.

39.У силу вимог ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 10.11.2023 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

40.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-23/9373-ТВ від 08.06.2023 у сумі 717 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

2.Не застосовувати принципи поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК, за цим вироком та за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2023, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК з випробуванням строком на три роки, та ці два вироки виконувати самостійно.

3.Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 10 листопада 2023 року, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10 листопада 2023 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

5.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі 717 (сімсот сімнадцять) гривень.

6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

9.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1