Провадження № 1-кс/466/2847/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

справа №466/10899/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами кримінального провадження №0001679 від 13.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

установив:

31 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту з нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2023 року у справі 466/10899/23 за матеріалами кримінального провадження № 0001679 від 13.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явився, скерував заяву про розгляд справи у його відсутності, просив клопотання задовольнити.

У судове засідання ні слідчий, ні прокурор не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду вказаного клопотання належним чином, відтак враховуючи вимоги КПК України вважаю за можливе провести розгляд клопотання без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додатки до нього, суд вважає, що клопотання про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківсого районного суду м.Львова від 18.10.2023 року, накладено арешт на автомобіль «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , без права відчуження, ремонту та експлуатації за матеріалами кримінального провадження №0001679 від 13.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до постанови слідчого, автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом та прилучено до матеріалів кримінального провадження, визначивши місце зберігання - територію, що за адресою: ТзОВ «Транс Компані» а.д. Київ-Чоп 0 км+550 м., до прийняття законного процесуального рішення. Постанова слідчого на даний час не скасована, а тому відповідно існують підстави для продовження арешту майна, оскільки, в ході досудового розслідування може виникнути необхідність у повторному дослідженні вказаного мобільного телефону.

За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до п. 3 частини другої, п`ятої статті 170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, конфіскації майна як виду покарання, який накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до частин третьої, четвертої статті 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Розглядаючи клопотання, оцінюючи доводи на їх обґрунтування, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність того, що в подальшому у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна наразі відпала потреба або, що такий арешт накладено необґрунтовано. На переконання суду, на цей час таке втручання у право власності як арешт майна переслідує легітимну мету, а саме, забезпечення збереження речового доказу, тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотань.

Виходячи із зазначеного, оскільки наразі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, приймаючи до уваги, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовано відповідно до вимог КПК України, а вказані речі є речовими доказами, суд доходить висновку, що за таких обставин не можна вважати, що у застосуванні цього заходу наразі відпала потреба, а тому правові підстави для скасування арешту майна відсутні, оскільки доцільність арешту майна станом на цей час зберігається, ухвала слідчого судді та постанова слідчого продовжують діяти та не скасовані.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами кримінального провадження №0001679 від 13.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України про скасування арешту майна необхідно відмовити.

Керуючись статтями 170, 174, 369, 371, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами кримінального провадження №0001679 від 13.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1