Справа № 274/4801/22
Провадження №1-кп/0274/410/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2023 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 27.11.2020 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в наступному :

Відповідно до вимог статті 14 Конституції України земля є національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини 2 статті 54 Земельного кодексу України, навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, об`єктів культурної всесвітньої спадщини, музеїв просто неба, меморіальних музеїв садиб, які надані та використовуються для потреб охорони культурної спадщини, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вилинути на додержання режиму використання таких земель.

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини 3 статті 79 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до частини 1 статті 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться землі історико-культурного призначення.

Відповідно до частини 1 статті 21 1 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії. які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 112 Земельного кодексу України, охоронні зони створюються навколо особливо цінних природних об`єктів, об`єктів культурної спадщини, гідрометеорологічних станцій тощо з метою охорони і захисту їх від несприятливих антропогенних впливів.

У ході досудового розслідування встановлено, що розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 04.03.1996 року №151 «Про взяття на облік і охорону пам`яток архітектури місцевого значення» визначено, що Синагога за адресою: Житомирська обл. м. Бердичів, вул. Вінницька (Свердлова), 8, являється пам`яткою архітектури місцевого значення.

Крім цього, відповідно до науково-проектної документації «Історико- архітектурний опорний план з визначенням територій історичних ареалів м. Бердичева Житомирської області» та науково-проектної документації «Зони охорони пам`яток м. Бердичева Житомирської області», які затверджені Наказом Міністерства культури України №1364 від 22.11.2012 року, пам`ятці архітектури місцевого значення, а саме Синагоги по вул. Вінницька, 8 в м. Бердичеві, встановлено режим територій охоронної зони. Вказаним режимом визначено, що в охоронній зоні здійснюється реставрація та реабілітація збереження традиційного характеру забудови. В цей же час, відповідно до вказаної науково-проектної документації в охоронній зоні забороняють будівництво, земельні роботи і впорядження, що порушують засади збереження пам`ятки та традиційного характеру її середовища.

Відповідно до п. 13.1.4 Державних будівельних норм України Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» навколо будинків і споруд пам`яток культурної спадщини (архітектури та містобудування) - у разі відсутності розроблених та затверджених в установленому порядку зон охоронної зони в межах відстаней, що дорівнює подвійній висоті цих пам`яток, але у будь-якому разі не менше 50м., при проектуванні нових будівель і споруд або надбудові (реконструкції) існуючих, необхідно зберігати цінне історичне розпланування і традиційний характер забудови населених пунктів, цінний природній ландшафт та об`єкти природно-заповідного фонду, оглядові точки і зони, звідки розкриваються види на пам`ятки та їх комплекси. При цьому, відстань від кожної новобудови до пам`ятки повинна бути не меншою ніж збільшений удвічі максимум з висот самої пам`ятки та даної новобудови.

Всупереч вказаних вимог законодавства, ОСОБА_5 з метою побудови приміщення, діючи умисно, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, самовільно, не маючи відповідних на те документів та дозволів, в точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, в період з 2018 по 11.09.2019, шляхом будівництва будівлі, самовільно зайняв особливо цінну земельну ділянку площею 20,1 м. кв. в охоронній зоні об`єкту культурної спадщини, а саме будівлі Синагоги, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності Бердичівської територіальної громади.

Дії ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 197-1 КК України, як самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині другій цієї статті, або вчинене особою, раніше судимою за таке саме кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою цієї статті.

Під час розгляду справи, перед початком судового розгляду, захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, встановлених ч. 1 ст. 219 КПК України.

Обвинувачений був видалений із зали судового засідання за ухвалою суду, у зв`язку із систематичним порушенням порядку у залі судового засідання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника, у зв`язку з тим, що чинний КПК України не передбачає строків досудового розслідування кримінальних проступків та в ньому відсутня процедура продовження таких строків.

Представник потерпілого, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Заслухавши думки учасників, дослідивши надані суду матеріали, суд приходить наступних висновків.

Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частина 2 ст. 113 КПК передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 219 КПК, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру (абз. 2 п.10 ч.1 ст. 284 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Частина 2 ст. 298 глави 25 КПК «Особливості досудового розслідування кримінальних проступків» встановлює правило про те, що досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Тобто чинним КПК не визначено строк дізнання для кримінальних проступків з моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Разом з тим кримінальні проступки за ст. 12 КК є найменш суспільно небезпечними діяннями. Наступний щабель градації по суспільній небезпеці займають нетяжкі злочини.

Чинний КПК у ч. 2 ст. 219 КПК визначив строк досудового розслідування для нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів.

З огляду на те, що кримінальні проступки є менш суспільно небезпечними діяннями порівняно із нетяжкими злочинами, то і строк їхнього розслідування не повинен бути більшим, аніж для нетяжких злочинів.

Такий підхід відображений також в ухвалі ККС ВС від 04 травня 2022 року у справі №204/1781/21, від 06 червня 2023 року у справі №461/9707/21.

Як вбачається з наданих суд матеріалів, 27.11.2020 на підставі ухвали слідчого судді від 18.11.2020 до ЄРДР було внесені відомості про кримінальні правопорушення за № 0000182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України та розпочато досудове розслідування.

27.07.2022, тобто вже поза межами строку досудового розслідування, в кримінальному провадженні прокурором прийнято рішення про зміну правової кваліфікації з ст. 356 КК України на ч.2 ст. 197-1 КК України.

10.08.2022 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 197-1 КК України.

09.09.2022 обвинувальний акт скеровано до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Тобто, з моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР і до дня зміни правової кваліфікації з ст. 356 КК України на ч.2 ст. 197-1 КК України строк досудового розслідування закінчився, а тому слідчий, дізнавач, прокурор були зобов`язані його закрити на підставі абз. 2 п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Також, слід зауважити, що навіть з врахуванням зміни правової кваліфікації з ст. 356 КК України, що є кримінальним проступком, на ч.2 ст. 197-1 або ч.4 ст.197-1 КК України, що є нетяжкими злочинами, з моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР і до оголошення підозри спливли строки досудового розслідування, визначені п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК, і для нетяжкого злочину.

З врахуванням викладеного, провадження у справі щодо ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Надані суду матеріали провадження не містять даних про процесуальні витрати, цивільний позов, накладені арешти, речові докази. У випадку наявності таких заходів, питання про їх долю може бути вирішено судом у порядку ст.ст.537, 539 КПК України за клопотанням зацікавлених осіб.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

На підставі наведеного, керуючись статтями 284 ч. 1 п. 10, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 197-1 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2020 за № 0000182 закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1