1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1807/15-к 1-кп/335/640/2023
22 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні будь-яких осіб не маючого, який має середньо-технічну освіту, без зареєстрованого місця проживання чи місця перебування, раніше неодноразово засудженого: 1) 10.12.2010 Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 09.08.2012 року звільнений по відбуттю покарання; 2) 01.03.2013 Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. 06.01.2015 умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, невідбутий строк покарання складає 10 місяців 21 день; 3) 09.06.2022 Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України кримінальне провадження закрито на підставі ст. 49 КК України;
у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
У провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України.
Відповідно до обвинувальних актів, які було направлено до суду 03.03.2015 та 01.04.2015, зазначено формулювання обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 30 січня 2015 року приблизно о 08 годині 35 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні Міської клінічної лікарні № 10, яка розташована по бульвару Шевченка, 25 у місті Запоріжжя, проходячи по коридору, підійшов до палати №2, де побачив, що двері вище вказаної палати відчинені, після чого, шляхом вільного доступу проник до приміщення вказаної палати, звідки таємно викрав зі стола, який стояв біля стіни: планшет в корпусі синього кольору фірми «Lenovo A3500 7 16GB 3G M», вартістю 2999 гривень 17 копійок, який знаходився у шкіряному чохлі чорного кольору фірми «Lenovo A 7-50 Folio Case», вартістю 310 гривень, які належали ОСОБА_6 , спричинивши останній матеріальні збитки за загальну суму 3309 гривень 17 копійок.
Крім того, 09 лютого 2015 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у коридорі 3-го поверху будинку №40 по вулиці Патріотичній у м. Запоріжжя, перебуваючи у кімнаті № 312, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі стільця, що стояв у коридорі: чоловічу куртку чорного кольору фірми «Colin's», залишкова вартість якої згідно висновку експерта №383 від 23.02.2015 року на момент скоєння злочину, складає 454 гривні 50 копійок, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 20 грн., мобільний телефон в корпусі сірого кольору марки «Nokia 1100», вартістю 50 гривень, сім-карта мобільного оператора «Київстар», матеріальної цінності не має, 2 банківські картки «Приватбанк» та «Ощадбанк», що не представляють матеріальної цінності, службове посвідчення співробітника МНС України №004681 на ім`я ОСОБА_7 , матеріальної цінності для потерпілого не має, що належать ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальні збитки за загальну суму 524 гривні 50 копійок.
Крім того, 10 лютого 2015 року приблизно о 17 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №192 по проспекту Леніна (нині Соборний) у місті Запоріжжя, познайомився з потерпілим ОСОБА_8 який сидів на лавці, після чого ОСОБА_5 підійшовши до останнього, присів на вказану лавку з правої сторони від потерпілого та почав з ним спілкуватись. В ході спілкування потерпілий ОСОБА_8 заснув на вказаній лавці через те, що був у стані сильного алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_5 переконавшись, що потерпілий ОСОБА_8 спить та не бачать його дій, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно скоїв крадіжку з лівого зовнішнього карману куртки потерпілого ОСОБА_8 мобільного телефону в корпусі червового кольору «Nokia Asha 305», залишкова вартість якого згідно висновку експерта №385 від 20.02.2015 року на момент скоєння злочину, складає 1132 гривні 80 копійок, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС», яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 таємно зняв з безіменного пальця правої руки потерпілого ОСОБА_8 обручку із золота 585 проби, вагою 2,68 грами, вартістю 2412 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 3544 гривень 80 копійок.
Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
21.12.2023 на адресу суду від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків давності. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, строк давності у відношенні інкримінованих йому злочинах сплинув, підстав для їх призупинення чи переривання не виникало, потерпілим було відшкодовано заподіяну шкоду шляхом повернення майна, та за таких обставин, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі спливом строку давності.
Прокурор у судовому засіданні своє клопотання підтримав, зазначив, що клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків давності підлягає задоволенню, а обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків давності.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала, зазначила, що клопотання обґрунтоване та просила закрити кримінальне провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Обвинувачений повідомив суд, що цілком розуміє суть обвинувачення, підстави і наслідки звільнення від кримінальної відповідальності відповідно.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце проведення судового розгляду справи. Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що претензій до обвинуваченого немає так як матеріальну шкоду відшкодували шляхом повернення майна, щодо підтримання цивільного позову не наполягав.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185 КК України підлягає закриттю, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.
При встановленні підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з таким клопотанням.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.
Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Відповідно до ст. 12 КК України, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України кримінальне правопорушення віднесено законом України про кримінальну відповідальність до категорії злочину середньої тяжкості (після 01.07.2020 нетяжкий злочин).
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення злочинів обвинуваченим) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав останнього, що є недопустимим.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України визнається нетяжким злочином, за вчинення якого може бути призначено найсуворіше покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення злочинів) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України, що мали місце 30.01.2015, 09.02.2015 та 10.02.2015. Отже, з дня їх вчинення минуло більше п`яти років.
Тобто, на момент проведення судового провадження сплили строки давності, передбачені п. 3 ч.1 ст. 49 КК України.
Враховуючи, вищевикладене суд на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому суд враховує, що обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначених підстав. Також те, що матеріали провадження не містять відомостей про вчинення обвинуваченим будь-якого злочину за зазначений період.
За змістом ст. ст. 284-288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
За ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також за ч. 6 ст. 368 КПК, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В ухвалі Верховного Суду від 14.09.2020 в справі №493/1843/16-к зроблено такий висновок: «Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.
Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.
Таким чином, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа)досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
В судовому засіданні суд роз`яснив ОСОБА_5 підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав свою згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження стосовно них з цих підстав.
Статтями 284-288 КПК України не передбачено обов`язку надання обвинуваченим письмової згоди на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі.
З огляду на викладене, враховуючи обмеження строків строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, що вчинила злочин, за відсутності обставин, що є перешкодою для застосування положень ст. 49 КК України, наявністю обставин, що підтверджують благополучне закінчення строків давності за раніше вчинене кримінального правопорушення, приймаючи до уваги прохання обвинуваченого звільнити його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою обставиною, суд вважає, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та закриття кримінального провадження стосовно нього у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Об`єднана палата Верховного Суду у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21) сформулювала висновок з цього питання, який зводиться до того, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.
Таким чином, процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні необхідно віднести на рахунок держави.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285-288, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -
Клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та закриття кримінального провадження - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 , що залишення позову без розгляду не перешкоджає зверненню з даними позовами в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз віднести на рахунок держави.
Речові докази по справі: чоловічу куртку чорного кольору фірми «Colins», грошові кошти 20 грн., 2 банківські картки «Приватбанк» та «Ощадбанк», службове посвідчення співробітника МНС України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 ,; планшет «Lenovo А3500 7 16GB 3G М», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Nokia Asha 305», переданий на виконання вироку ОСОБА_8 - вважати повернутими власникам.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів із моменту її проголошення.
Повний текст ухвали суду складено та проголошено 25.12.2023 о 09.00 год.
Суддя : ОСОБА_1