ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7239/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1403/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роботине Токмацького району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а також судом не встановлено даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своєї скарги вказує про недоведеність ризику переховування, оскільки такий ризик є лише припущенням прокурора.

Зазначає, що йому 13 червня 2023 року було повідомлено про підозру у скоєнні даного кримінального правопорушення, затримання відповідно до ст. 208 КПК України не відбувалось та 14 червня 2023 року йому ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що свідчить про те, що він виконував покладені на нього обов`язки та з`являвся на виклик до слідчого, прокурора, а також з`явився на виклик до слідчого судді, де йому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того вказує, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, що також зазначалось його захисником.

Зауважує, що згідно практики Європейського суду з прав людини ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Крім того вказує, що прокурором було допущено невідповідність в клопотанні, зокрема, про його судимість та було зазначено про двох обвинувачених, проте в даному кримінальному провадженні він є єдиним обвинуваченим, разом з тим, суд не врахував його заперечення на неправдиві відомості.

Також зазначає, що наразі він має місце де проживати у м. Запоріжжі, зокрема за адресою: АДРЕСА_3 , має на утриманні сина - 2017 року народження та роботу, працює вантажником.

Вказує, що свою провину він не визнає, оскільки своїми діями суспільству чи державі шкоди не заподіяв, його вини по даному обвинуваченню не доведено, оскільки потерпілий не реагує на виклик суду та прокурора, що перешкоджає встановленню істині по справі.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою погіршує його становище, оскільки умови в слідчому ізоляторі принизливі, йому відмовляються надавати медичну допомогу, він постійно відчуває біль в зубах та животі.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Повідомлені належним чином прокурор та захисник до судового засідання апеляційного суду не з`явились, від останнього надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, а отже неприбуття прокурора та захисника відповідно до ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, сама по собі тяжкість можливого покарання, як на те вказує обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання колегії суддів, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого може слугувати підставою для переховування від суду.

Також, колегія суддів вважає, що і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, оскільки як випливає із матеріалів провадження, справа наразі розглядається, а потерпілий та свідки ще не допитувались, у зв`язку із чим обвинувачений може спробувати незаконно впливати на таких осіб, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, раніше звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і по відбуттю строку покарання, а маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив дії за які знову обвинувачується у вчиненні нового умисного корисливого тяжкого злочину через майже два місяці після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що в сукупності свідчить про те, що ризик вчинення інших аналогічних злочинів не зменшився та є реальним і досі.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та на даний час не зменшились.

Доводи обвинуваченого про наявність в нього місця проживання та з його слів роботи, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, зазначення обвинуваченим в апеляційній скарзі дві адреси як місця проживання свідчить про відсутність у останнього постійного місця проживання.

Крім того, на переконання колегії суддів, до матеріалів кримінального провадження не надано доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітнього сина, про що в своїй апеляційній скарзі вказує ОСОБА_6 .

З приводу доводів щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого, то слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які медичні довідки, заключення та висновки, які б прямо вказували на неможливість отримання обвинуваченим медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора. Відсутня також і довідка лікаря медичної частини ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», яка б свідчила, про неможливість установи надати належну медичну допомогу ОСОБА_6 за наявними у нього діагнозами.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності даних, які б свідчили про такий стан здоров`я обвинуваченого, що унеможливлює утримання його в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на його доводи щодо незадовільного стану здоров`я та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_6 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2024 року включно, залишити без змін.

Відповідно до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/7239/23