Справа № 521/4438/23
Номер провадження:1-кс/521/3734/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2023 року м.Одеса
20.10.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив відвід головуючому судді ОСОБА_6 від розгляду вказаного кримінального провадження.
Заявник, посилаючись на положення ст.80 КПК України, вважав обґрунтованими власні сумніви в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_5 був присутнім в судовому засіданні в режимі відеоконференції та після зникнення інтернет -зв`язку судове засідання було продовжено за його відсутності.
Прпи цьому судом було забезпечено присутність адвоката - захисника обвинваченого ОСОБА_4 , який підтримав заяву ОСОБА_5 , просив задовольнити, посилаючись на ту обставниу, що у обвинуваченого виник сумнів щодо неупередженості головуючого судді, оскільки раніше суддею приймалися рішення, з якими обвинувачений не згодний.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви про відвід, вказуючи на її необґрунтованість і безпідставність, зазначивши, що незгода обвинуваченого із судовим рішенням щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, яке було скасоване апляційною інстанцією не є підставою для відводу судді. Також зазначив, що обвинувачений в судовому засіданні свій відвід ще обгрунтовував тим, що у витягу з ЄРДР нібито різні дати, але це дати, коли внесено відомості та дата , коли роздруковано з бази, тому вони можуть бути різними.
Розглянувши заяву, заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних наступних висновків.
Так, відповідно до частин 1, 2 ст.80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 75 КПК України надає вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.
Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», де суд вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені обвинуваченим підстави для відводу головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки суть заявленого відводу зводиться до того, що обвинувачений не погоджується з процесуальними діями та рішеннями, прийнятим суддею у ході розгляду справи та не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 80, 81 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1