Провадження № 1-кс/946/51/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: захисника скаржника - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , скаржника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023 ОСОБА_6 надав до слідчого судді скаргу на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити певні дії, а саме зобов`язати слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 провести одночасний допит зі свідком ОСОБА_7 та зробити запит до ПрАТ «Київстар» у кримінальному провадженні №0001397 від 30.10.2023 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні скаржник попросив розглядати скаргу без нього, був виведений із зали судового засідання до оголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу та наполягав на її задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_6 пояснив, що він має бажання ознайомлюватися з матеріалами справи, однак без перекладача немає сенсу ознайомлюватися, тому що він не повністю розуміє українську мову.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що була винесена постанова про відмову у здійсненні тимчасового доступу до ПрАТ «Київстар». 12.01.2024 було відкрито матеріали кримінального провадження за ст. 290 КК України для ознайомлення ОСОБА_6 , під підпис йому двічі надавалися матеріали для ознайомлення, однак він двічі відмовився. Щодо одночасного допиту, то єдина суперечка в тому, що особа - свідок надала покази, що вона бачила зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_6 стверджує, що він не був у стані алкогольного сп`яніння. Свідок не є лікарем та лише надав покази, щодо своєї особистої думки, яка не може бути доказом наявності чи відсутності у Харченка стану алкогольного сп`яніння. Цей факт у наступному було встановлено у медичному закладі. На начальних стадіях ОСОБА_6 давав показання, все розумів, на необхідності перекладача не наполягав, всі постанови на українській мові він розумів та оскаржував. І лише коли почали спливати строки досудового розслідування почав затягувати та наголошувати на необхідності залучення перекладача, що є зловживанням.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, підтримав покази слідчого. Зазначив, що цей свідок буде допитаний під час судового розгляду безпосередньо судом. Підстав для одночасного допиту немає. Харченко на даний момент не надає покази за ст. 63 КУ. Харченко розуміє українську мову, однак каже, що не зрозумілі певні юридичні терміни, однак для їх пояснення існує перекладач.

Вислухавши думку скаржника, захисника, слідчого, прокурора, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 7 КПК України встановлені загальні засади кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься публічність. Згідно цього принципу, у відповідності до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до частини 2 статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0001397 від 30.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 - 1 КК України. По вказаному кримінальному провадженню 31.10.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 - 1 КК України.

14.12.2023 року органом досудового розслідування отримані такі клопотання ОСОБА_6 : про проведення одночасного допиту, про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про проведення тимчасового доступу до документів в ПрАТ «Київстар».

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про проведення одночасного допиту зі свідком та в обґрунтування постанови слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування не встановлено розбіжностей, в показаннях підозрюваного ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , які мають значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженню, тому проведення вказаного допиту для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях с недоцільним. Проведення вказаного допиту з підозрюваним ОСОБА_6 призведе до тиску на свідка з боку підозрюваного та вказане клопотання надане підозрюваним для затягування досудового розслідування. Відповідно до правових норм процесуального законодавства України на слідчого не покладається обов`язок проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та в обґрунтування постанови слідчий зазначив, що постановою слідчого від 13.12.2023 призначено по вказаному кримінальному провадженню судову авто-технічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Одеського науково - дослідного інституту судових експерти Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8) та матеріал вказаного кримінального провадження разом з постановою направлені вказаної установи для проведення судової експертизи, тому ОСОБА_9 матеріали кримінального провадження для ознайомлення надати не можливо. Відповідно до правових норм процесуального законодавства України на слідчого не покладається обов`язок проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про проведення тимчасового доступу в ПрАТ «Київстар». В обґрунтування постанови слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування встановлюються свідки вчинення вказаного злочину та частина з них вже допитана. Проведення тимчасового доступу в ПрАТ «Київстар» за номером мобільного телефону ОСОБА_10 не стосуються обставин вчинення вказаного злочину, проведення тимчасового доступу є недоцільним та може призвести до затягування проведення досудового розслідування. Крім цього, при розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді скарги про скасування постанов про відмову в задоволенні клопотань та зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_10 вже було відмовлено у проведенні вказаного тимчасового доступу. Відповідно до правових норм процесуального законодавства України на слідчого не покладається обов`язок проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

В свою чергу, вимоги ОСОБА_6 щодо скасування постанови старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.12.2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про проведення тимчасового доступу в ПрАТ «Київстар», з метою встановлення осіб, які перебували з ОСОБА_6 до вчинення злочину та допиту в якості свідків не підлягають задоволенню, оскільки вказаних свідків може безпосередньо зазначити підозрюваний ОСОБА_6 . Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2023 року у справі № 946/9362/23 ОСОБА_6 було відмовлено у зобов`язанні старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 здійснити тимчасовий доступ до ПрАТ «Київстар», а саме до абонентського номеру телефону - НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що слідчому судді не доведено необхідності проведення вказаної слідчої дії, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у її проведенні є законною та обґрунтованою.

Прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 12.01.2024 прийняте рішення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001397 від 30.10.2023, про що надано доручення слідчому про відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження відповідно до ст. 290 КПК України.

Разом з цим підозрюваному ОСОБА_6 12.01.2024 повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, при цьому надано можливість останньому ознайомитись з матеріалами досудового розслідування. Однак, при наданні доступу до матеріалів досудового розслідування 12.01.2024 та 17.01.2024 підозрюваний ОСОБА_6 відмовився від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що підтверджено протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 12.01.2024, 17.01.2024.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення, так як вони відкриті та вже надані для ознайомлення, однак вказаним правом підозрюваний не користується.

Також, на думку слідчого судді, не обґрунтованою є й вимога підозрюваного щодо проведення одночасного його допиту зі свідком, з оглядну на не доведення доцільності та необхідності проведення такого допиту.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно приписів КПК України, слідчий є самостійною процесуальною фігурою, та слідчий суддя не може допускати надмірного втручання в дискреційні повноваження слідчого.

З ч.ч. 1, 3 ст. 29 КПК випливає, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КПК, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Крім того, відповідно до п/п. «е» п. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. №475/97-ВР, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

У рішенні від 24.09.2002 по справі Кускані проти Сполученого Королівства (Cuscani v United Kingdom) Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що перш за все «суд повинен пересвідчитись в тому, що відсутність перекладача не перешкоджає заявнику брати повну участь у розв`язанні питання, яке для нього мало вирішальне значення».

Що стосується вимоги скаржника ОСОБА_6 щодо забезпечення йому перекладача з української мови, то слідчий суддя зазначає, що відсутні жодні підстави вважати, що у ОСОБА_6 виникають труднощі у розумінні та спілкуванні державною мовою. Крім того, він є громадянином України, народився в Україні та з народження проживає в Україні, отримав загальну середню освіту у 2008 році, раніше він був судимим судами України. Вбачається, що ОСОБА_6 на достатньому рівні розуміє українську мову, давав чіткі та послідовні відповіді на питання, поставлені українською мовою, що також розглядалися в інших справах за його скаргами, інших справах, будь-яких труднощів в розумінні української мови у ОСОБА_6 не було, відсутні підстави вважати ОСОБА_6 таким, що не розуміє та недостатньо володіє українською мовою, а його позиція в цій частині є недобросовісною.

За побідних обставин такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 03.06.2021 у справі №761/7017/17.

Також слідчим суддею звертається увага на положення постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №401 «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» (зі змінами), згідно якій Кабінетом Міністрів України погоджена пропозиція Міністерства юстиції щодо залучення центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги перекладача (сурдоперекладача) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги суб`єктам права на таку допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» у разі, коли зазначені суб`єкти не володіють державною мовою та/або є глухими, німими або глухонімими.

Вказаною постановою також установлено, що перекладачі (сурдоперекладачі) залучаються для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі укладених договорів щодо надання послуг перекладу, у тому числі з фізичними особами - підприємцями/юридичними особами, згідно з вимогами цивільного законодавства. А також внесені зміни до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 130, щодо оплати послуг таких перекладачів (сурдоперекладачів).

Тому у випадку необхідності для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги при наявності відповідних підстав може бути залучений перекладач відповідним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в порядку, встановленому зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №401 «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги».

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_6 виступає у статусі скаржника та не має статусу підозрюваного/обвинуваченого в рамках цієї скарги.

Таким чином, з огляду на викладене, слідчий суддя вважає оскаржувані постанови старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.12.2023 року про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_6 вмотивованими.

Пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зі змісту ст.307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23.01.2024р. о 13:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1