КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

представника власника майна - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб: «HONDA HR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , з забороною відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_7 , вилучене в ході обшуку 28.03.2023 транспортного засобу «HONDA HR-V», д.н.з. НОМЕР_1 .

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу «HONDA HR-V» № 8041/2021/268806 від 21.07.2021, покупцем даного автомобіля є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, зазначена покупка автомобіля «HONDA HR-V» була ініційована та здійснена за рахунок коштів батька ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підтвердженням платоспроможності ОСОБА_10 для здійснення такої покупки слугують відомості зазначені у Виписці по картковому рахунку ОСОБА_10 , згідно якої 27.04.2021 на його рахунок було здійснено безготівкове зарахування заробітної плати в розмірі 661 468,15 грн. В той час як доходів у ОСОБА_7 на придбання дорого вартісної речі не було, в силу його віку та відсутності самостійних джерел доходів. Дане свідчить, що транспортний засіб «HONDA HR-V» було придбано ОСОБА_10 в якості подарунку своєму сину - ОСОБА_7 та виключає будь-які припущення придбання автомобіля за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом.

При цьому, будь-які встановлюючи факти використання транспортного засобу «HONDA HR-V» д.н.з. НОМЕР_1 для незаконного здійснення інкримінованих у даному кримінальному провадженні злочинів чи набуття цього транспортного засобу в наслідок вчинення кримінального правопорушення - не можуть вважатись обґрунтованими.

Крім того, при проведенні обшуку цього транспортного засобу жодних документів, предметів, речей, пов`язаних з незаконно діяльністю, не виявлено.

Таким чином, слідчим суддею під час постановлення оскаржуваного рішення не в повному обсязі досліджено обставини, які мають значення для ухвалення законного, обґрунтованого рішення, тому, на думку апелянта, відсутні правові підстави вважати, що вилучене 28.03.2023, за адресою: м. Львів, вул. Левандівська (навпроти б. 2 по вул. Естонській в м. Львові) в ході проведення обшуку майно - транспортний засіб «HONDA HR-V» д.н.з. НОМЕР_1 є об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом, тому арешт цього майна є незаконним та недоцільним.

Окрім цього, оскільки вказане майно має статус тимчасово вилученого, відтак порядок накладення арешту регулюється нормами ч. 5 ст. 171 КПК України, яка стороною обвинувачення при зверненні з клопотанням не була дотримана.

Враховуючи, що розгляд клопотання проводився без участі власника майна або його представника, копія оскаржуваної ухвали отримана адвокатом лише 22.08.2023, апеляційна скарга вважається такою, яка подана в межах строку визначеного законом для оскарження.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000935 від 13.07.2022, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

01.08.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме транспортного засобу «HONDA HR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання старший слідчий зазначав, що вказаний транспортний засіб - «HONDA HR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , ймовірно є майном, яке одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак може підлягати спеціальній конфіскації.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно підозрюваного зазначене в клопотанні старшого слідчого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом другим частини другої статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Згідно із частиною четвертою статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Статтею 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження 28.03.2023 складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно витягу з Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України власником автомобіля марки «HONDA HR-V», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням наведених вище обставин, дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність правових підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання старшого слідчого про арешт майна та арешту цього майна.

Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання органу досудового розслідування про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено, відповідно, доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні старшого слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб: «HONDA HR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , з забороною відчуження, розпорядження та користування, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5546/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/32753/23-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13

Доповідач: ОСОБА_1