САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/10/24
Провадження № 1-кп/726/50/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

малолітньої потерпілої ОСОБА_5

законного представника малолітньої

потерпілої ОСОБА_6

захисника малолітньої потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження № 0001156 від 07.12.2023 року, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Дубівці, Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, має на утриманні 4 малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , 05 грудня 2023 року у невстановлений час, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки та бажаючи їх настання, умисно кинула в бік малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2015 року народження, свій кімнатний тапок, який потрапив дитині в праву частину обличчя, а саме: око та чоло, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді: синців в правій орбітальній ділянці з переходом на перенісся по центру; на нижній повіці лівого ока, в надбрівній ділянці справа, що згідно висновку експерта №852 екс від 08.12.2023 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 після роз`яснення їй суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 125 ч.1 КК України - визнала повністю. Пояснила, що всі обставини, викладені у пред`явленому їй обвинуваченні відповідають дійсності, щиро кається щодо скоєного.

Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченої своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України.

Законний представника ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просили суд покарати обвинувачену ОСОБА_8 згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Оскільки обвинуваченою, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачена ОСОБА_4 правильно зрозуміла зміст пред`явленого їй обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності її позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнала недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та малолітньої потерпілої, законного представника малолітньої та захисника малолітньої потерпілої, а також дослідженням матеріалів справи.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 , надані нею у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_4 , які вона надала суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України, за обставин наведених у вироку. З огляду на наведене, виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ст. 125 ч.1 КК України, оскільки остання вчинила кримінальне правопорушення (проступок), тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, дані про особу винної, яка раніше не судима, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей.

До обставин, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.

Обставиною, згідно ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить вчинення кримінального правопорушення (проступку) щодо малолітньої дитини.

Таким чином, виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про особу винної. При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, враховуючи обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в дохід держави, яке буде достатнім і необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме її особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ, а саме: тапочок чорного кольору повернути за належністю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.

Головуючий суддяОСОБА_1