Справа № 206/5272/23
Провадження № 1-кс/206/1396/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню під № 0000318, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

за участю:

старшого дізнавача ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2023 до канцелярії суду надійшло клопотання старшого дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області катіпана поліції ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що 07.11.2023 слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: м. Дніпро, вул. вул. Марії Приймаченко біля буд. 83, в ході якого проведено огляд автомобіля «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 , за участі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду автомобіля було виявлено що в салоні автомобіля механічним способом видалено частину кузова, на якому було зазначено він код автомобіля.

07.11.2023 в ході огляду місця події вилучено транспортний засіб марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , ключ від транспортного засобу марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказаний транспортний засіб є об`єктом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України і визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщений на територію майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22-к.

Старший дізнавач СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та накласти арешт на вказаний автомобіль.

Власник та користувач автомобіля, які були повідомлені належним чином про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку дізнавача, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні підрозділу дізнання ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000318 від 08.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Протоколом огляду від 07.11.2023 року оглянуто ділянку місцевості, за адресою м. Дніпро, вул. Надії Приймаченко, біля будинку 8, де розташовано автомобіль марки Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , відкривши праві передні дверцята якої, під пасажирським сидінням на порозі автомобіля виявлено відсутність ВІН коду.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вказаний в клопотанні транспортний засіб Opel Vectra, з державним номерним знаком НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 .

В матеріалах справи також містяться письмові пояснення ОСОБА_6 , де останній зазначає, що даний автомобіль достався йому у користування і він нічого з автомобілем не робив і не переробляв.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання дізнавача про арешт майна, виходячи з наступного.

Так, дізнавачем не доведено необхідність такого арешту, оскільки в клопотанні зазначено, що вказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключі від нього, є предметами вчинення кримінального правопорушення, а також майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Також дізнавачем зазначено мету арешту вказаного майна збереження вказаного транспортного засобу, як речового доказу з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 170 КК України.

Крім того, в клопотанні дізнавача зазначені ризики з числа визначених у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КУпАП, зокрема це ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження. Проте, дізнавач в своєму клопотанні жодним чином не обґрунтовує дійсність таких ризиків, а лише посилається на них, що вказує формальний їх характер та власні припущення.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, в клопотанні зазначено, що даний автомобіль, згідно відомостей зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_7 .

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» суд звертає увагу на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, врахувавши обставини встановлені в ході його розгляду, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

Ухвалюючи саме таке рішення, судом враховано також практику Європейського суду з прав людини, який у своїй діяльності керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000318, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України -відмовити.

Негайно повернути власнику ОСОБА_7 тимчасово вилучене майно, в ході проведення огляду місця події 07.11.2023, а саме: транспортний засіб марки Opel Vectra, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22-к, а також повернути власнику ключі від вищевказаного транспортного засобу марки Opel Vectra, з державним номерним знаком НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу марки Opel Vectra, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1