Дата документу 08.02.2024Справа № 554/581/24
Провадження № 1-кп/554/854/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 р. м Полтава

Октябрський районний суду м. Полтави під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004264 від 26.09.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004264 від 26.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2017 року до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від ДОП СП Полтавського відділу ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про те, що в ході розгляду матеріалів ЖЕО №27368 від 21.09.2017 року, по заяві заступника міністра ОСОБА_4 , а саме: щодо привласнення невстановленими особами грошових коштів призначених на лікування ОСОБА_5 .

У ході досудового розслідування даного кримінального провадження вжито вичерпних заходів, проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування не зібрано даних, достатніх для оголошення про підозру будь-кому із осіб.

Водночас, по справі проведено слідчі дії, спрямовані на встановлення особи, яка вчинила злочин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» від 04.10.2019, що набув чинності 17.10.2019, внесено зміни до ст. 284 КПК України. Зокрема, вказану норму закону доповнено п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину;

- десять років - у разі вчинення тяжкого злочину,

- п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, кримінальне покарання за яке передбачене у вигляді штрафу у розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років;

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Потерпіла в судове засідання не з`явився, повідомлялася вчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Зокрема, у ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.

Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, між тим з наданих суду матеріалів та обставин вчиненого правопорушення, викладеного як у клопотанні прокурора так і у заяві про вчинений злочин, внесеній до ЄРДР за №0004264 від 26.09.2017 р., вбачається, що 26.08.2017 р. за матеріалами ЖЕО №27368 від 21.09.2017 р. було встановлено, що невстановлені особи здійснюють привласнення грошових коштів призначених на лікування ОСОБА_5 .

В матеріалах клопотання не міститься ні протокол допиту потерпілої, ні протоколу допиту свідків.

При дослідженні матеріалів клопотання було встановлено, що в матеріалах справи не міститься доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій по встановленню свідків вчиненого правопорушення, та встановленню осіб які можуть бути причетними до вказаного правопорушення, тобто не було проведено жодної процесуальної дії для встановлення обставин справи.

У матеріалах клопотання містяться не зрозуміла виписка з протоколу №24 від 21.12.2017 р. про направляння на лікування за кордон ОСОБА_6 . Також містяться дані про ОСОБА_7 . Однак з вказаних документів взагалі не зрозуміло яке відношення дані документи мають до справи.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які матеріали, докази, з яких можна б було встановити інформацію про розмір завданої шкоди.

Кримінальні правопорушення за ст. 190 КК України мають матеріальний склад і об`єктивна сторона таких правопорушень передбачає настання суспільно небезпечних наслідків як обов`язкову ознаку.

Без визначення розміру завданої шкоди не можливо вірно визначити кваліфікацію дій особи і відповідно правильно зазначити підстави (строки), передбачені ст. 49 КК України, та дотриматися визначеного кримінально-процесуальним кодексом порядку закриття справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р., суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на зазначене, суд вважає, що розслідування по справі не відповідає вимозі ефективності, а клопотання про закриття кримінального провадження через не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, не відповідає положенням п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 44, ст. 49, 371 372, п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004264 від 26.09.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0004264 від 26.09.2017 р. повернути прокурору для прийняття рішення згідно КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1