Справа №463/9264/23
Провадження №1-кс/463/7697/23
У Х В А Л А

24 жовтня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 25.05.2023 про закриття кримінального провадження№ 0000144 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 25.05.2023 про закриття кримінального провадження№ 0000144 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що ДБР проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 08.04.2022. Постановою старшого слідчого ОСОБА_4 від 25.05.2023 вказане кримінальне провадження було закрито. Окрім цього вважає, що при винесенні постанови про закриття слідчий не надав належної оцінки обставинам справи, письмовим доказам, не провів необхідних слідчих дій, відповідно постанова необгрунтована, тому просить скаргу задовольнити, а постанову скасувати.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з підстав наведених у ній, просив таку задовольнити.

Слідчий в скарзі просив відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення скаржника, доводи слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000144 від 08.04.2022, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження№ 0000144 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 25.05.2023 вказане кримінальне провадження було закрито.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так старшим слідчими другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000144 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2022 (справа № 463/2175/22) внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.02.2022, згідно якої неустановленою особою вчинено службове підроблення постанови про визначення групи прокурорів від 05.10.2018 у кримінальному провадженні № 0000543 від 05.10.2018. Відповідно до заяви ОСОБА_3 , прокурором в якості доказу наявності повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000543 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надано постанову про визначення групи прокурорів від 05.10.2018, зі змісту якої вбачається, що старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні визначено прокурора ОСОБА_5 . Підписантом даної постанови як убачається з її змісту є виконувач обов?язків прокурора Львівської області ОСОБА_6 . Заявник у своїй заяві стверджує, що на його переконання в даній постанові підпис від імені ОСОБА_6 виконаний не ним, а іншою особою.

Разом з тим, в обгрунтування власного твердження заявник наводить лише власні спостереження, яке грунтується на припущеннях. Жодних висновків експерта чи бодай спеціаліста до органу досудового розслідування не надано. Крім того, Стрийським міськрайонним судом Львівської області відмовлено у клопотанні ОСОБА_3 у призначенні відповідної почеркознавчої експертизи.

З метою перевірки припущення заявника ОСОБА_3 щодо підроблення підпису виконувача обов?язків прокурора Львівської області ОСОБА_6 , слідчим у кримінального провадження скеровано у порядку ст.ст. 40, 93 КПК України відповідний запит.

Згідно листа Львівської обласної прокуратури від 11.05.2022 № 09/2/2-328вих-22, відповідно до наказу Генерального прокурора України № 89вк від 17.09.2018 виконання обов?язків прокурора Львівської області з 2 до 6 жовтня 2018 року покладено на першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 .

Відомості про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000543 внесені 05.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань з цифрового ключа першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 .

Таким чином, прийняте процесуальне рішення у формі постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000543 додатково підтверджено цифровим ключем ОСОБА_6 , що має власний логін та відомий тільки ОСОБА_6 індивідуальний пароль.

Враховуючи вищевикладене, слідчим 15.08.2022 кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Так ухвалою Львівського апеляційного суду вказана постанова слідчого скасована, у зв?язку з тим, що не проведено усіх необхідних слідчих дій, зокрема не допитано ОСОБА_6 .

Відповідно враховуючи ухвалу суду допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що відповідно до наказу Генерального прокурора України № 89 вк від 17.09.2018 виконання обов?язків прокурора Львівської області з 2 до 6 жовтня 2018 року було покладено на нього, як на першого заступника прокурора Львівської області. Займаючи керівну посаду в органі прокуратури, він підписував велику кількість документів, які готували відповідні підпорядковані йому прокурори з різних структурних підрозділів за напрямками. Щодо підписання 05.10.2018 ним постанови про групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000543 від 05.10.2018 він повідомити наступне.

Конкретно чи підписував постанову у даному кримінальному провадженні він не пам?ятає у зв?язку з великим обсягом документів, що у той час підписував та плином часу. Однак, зазначив, що кожне визначення ним групи прокурорів у кримінальному провадженні він відображав за допомогою свого персонального цифрового ключа в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, що легко перевірити запросивши відповідну інформацію.

ОСОБА_6 для огляду надано копію постанови про визначення групи прокурорів від 05.10.2018 у кримінальному провадженні № 0000543, на що останній заявив, що підпис від імені виконувача обов?язків прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_7 у вказаній постанові виконаний ним особисто. Додатково ОСОБА_6 вказав на те, що підписання будь-якої постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні він завжди супроводжував відповідною відміткою в Єдиному реєстрі досудових розслідувань із зазстосуванням свого персонального цифрового ключа.

Таким чином він стверджує, що дійсно 05.10.2018 особисто визначив групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000543.

Вказані покази свідка ОСОБА_6 цілковито узгоджуються із листом Львівської обласної прокуратури від 11.05.2022 № 09/2/2-328вих-22, згідно якого відомості про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000543 внесені 05.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань з цифрового ключа першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 .

Проведеним розслідуванням не встановлено факту заподіяння істотної шкоди чи тяжких наслідків. Натомість у доводах ОСОБА_3 викладені факти неефективного розслідування у кримінальному провадженні не знайшли свого підвердження.

Окрім цього основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно вимог ст. 40 КПК України, слідчий, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна самостійність слідчого є важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.

Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Реалізація відповідної засади кримінального провадження забезпечується, зокрема, положеннями ч. 3 ст. 95 КПК України, згідно якої ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, за вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Суд погоджується із висновком слідчого, що ОСОБА_3 перебуває у статусі заявника, має права встановленні відповідно до ст.60 КПК України. Відповідно реалізація прав, якими він володіє слідчий ДБР не допустив, а відтак відсутні порушення з боку слідчого в цій частині.

Окрім цього основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

При цьому доводи скарги та заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.02.2022 фактично зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями сторони обвинувачення та суду, який в іншому кримінальному провадженні № 0000543 від 05.10.2018. Оцінка цим процесуальним рішенням, як і оцінка допустимості доказів, наявності (відсутності) підстав для збирання додаткових доказів повинна бути надана судом, який здійснює розгляд зазначеного кримінального провадження по суті обвинувачення, та вищестоящими судами з дотриманням передбаченого процесуальним законодавством порядку оскарження судових рішень.

Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає викладені у заяві від 17.02.2022 відомості такими, що свідчать про наявність в діях невстановлених осіб ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, проте злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними та результатами проведеного досудового розслідування.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000144 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 25.05.2023 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні скарги - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.10.2023 о 12:00 год.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1