Справа № 299/5358/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/447/23 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000528 від 09 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, щодо ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньої освітою, не працюючого, раніше не судимого, - запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у нічний час доби, починаючи із 22-00 години вечора до 08-00 годин ранку, без застосування електронних засобів контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора та суду, за першою вимогою; - не відлучатися із с. Ботар, Берегівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; - здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні решти клопотання - відмовлено.

Строк дії даної ухвали становить шістдесят днів до 10.10.2023 включно.

Попереджено підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.3 ст. 332 КК України.

Вказане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , на виконання досягнення злочинної домовленості та відведеної йому в цьому ролі, діючи умисно, сприяючи у незаконному переправленню осіб через державний кордон України 08.08.2023 близько 12:00 год. разом із ОСОБА_8 поблизу н.п. Вилок, Берегівського району, розмістили в автомобілі марки «Mercedes-Benz Vito 111 СDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , на пасажирських сидіннях чотирьох осіб чоловічої статті призовного віку, громадян України: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_5 . Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 розмістив вищевказаних громадян України в будинку АДРЕСА_6 .

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

08 серпня 2023 року гр. ОСОБА_7 , затримано у відповідності до ст. 208 КПК України.

09 серпня 2023 року слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, капітаном поліції ОСОБА_6 , повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити займатися злочинною діяльністю пов`язаною з незаконним переправлянням осіб через Державний кордон України, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зокрема, існують ризики в тому, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 не має постійного джерела доходів, окрім того не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також перешкоджати кримінальному провадженню та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що прокурором і слідчим надано докази, які дають підстави вважати оголошену ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України обґрунтованою, однак доказів того, що обвинувачений якимось чином впливатиме на свідків, переховуватиметься від слідства чи суду або вчинятиме інші злочини не має, а зазначені у клопотанні ризики є виключно припущеннями слідчого, а тому зважаючи на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя обрав щодо підозрюваного запобіжний захід - домашній арешт строком на 60 днів з покладанням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, відповідно до вимог ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, не прийнято до уваги всіх обставин та подій, які мали місце у кримінальному провадженні, невірно оцінені ризики, які доведені належними доказами, не в повній мірі враховано особу підозрюваного. Звертає увагу, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе дієво запобігти наявним ризикам, порівняно із взяттям під варту.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.08.2023 відповідає.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та ухвали, - слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000528 від 09.08.2023 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

08 серпня 2023 року гр. ОСОБА_7 , затримано у відповідності до ст. 208 КПК України та 09 серпня 2023 року слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, капітаном поліції ОСОБА_6 , повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно положень ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Згідно з доказами, долученими до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, сукупністю доказів у провадженні, які дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти це правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 правопорушення, можливе покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався й дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів того, що підозрюваний від моменту внесення відомостей до ЄРДР за ч.3 ст.332 КК України та до моменту повідомлення його про підозру, вчиняв дії, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розцінює як необґрунтовані, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, не є само по собі обставиною, яка є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу.

Отже, апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту із забороною підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло у нічний час доби, починаючи із 22-00 години вечора до 08-00 годин ранку, без застосування електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на підозрюваного ОСОБА_7 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора та суду, за першою вимогою; не відлучатися із с. Ботар, Берегівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178,183,193,194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді