У Х В А Л А

13 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000629 від 11 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідність в чому аргументована наступним.

СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000629 від 11 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що 09 грудня 2023 року, близько 19 год 13 хв, перебуваючи поблизу магазину АТБ-маркет, що м. Полтава, вул. Миру, 9, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 один удар долонею правої руки по обличчю, в результаті чого останній втратив свідомість та впав на поверхню землі, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забою нижньої щелепи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Користуючись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_6 дістав з куртки одягнутій на останньому шкіряний гаманець темно-коричневого кольору у якому знаходилися грошові кошти загальною сумою 450 грн, 5 банківський карток АТ КБ «ПриватБанк», гаманець жіночий червоного кольору із шкірзамінника, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 3000 грн, мобільний телефон Samsung А-32 в корпусі чорного кольору «IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ; S/N R58R77J02YV вартістю 8000 грн, документ, який посвідчує особу, а саме паспорт громадянина України оформлений на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 11450 грн.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 12 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, з метою запобігання спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідча просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів, наведених у ньому. Вказав, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України є обґрунтованою та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які надані суду, зокрема протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколами огляду цифрових носіїв та інформації, що на ньому зберігається.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання слідчої та просила застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв?язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 11 грудня 2023 року о 20 годині ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України.

12 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає, що в матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. Констатуючи це, суд виходить з того, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Така позиція узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», в яких наголошено на тому, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об?єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так, в судовому засіданні стороною обвинувачення надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в ході розгляду клопотання знайшли й своє об`єктивне підтвердження наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилаються слідчий та прокурор.

Зокрема, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, санкцією якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене. Слідчий суддя також погоджується з доводами прокурора про можливість незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань, а також приймає до уваги доводи прокурора про наявність ризику, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки станом на цей час досудове слідство вживає заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження викраденого ОСОБА_6 майна. Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що останньому вручений обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, а також повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Вказане у своїй сукупності вказує на те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не стає та продовжує систематично вчиняти умисні злочини проти власності.

При цьому суд виходить з установленого правила про те, що ризиком в контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, а тому доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не встановлено обставин переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, та не надано доказів перешкоджання ним будь-яким чином кримінальному провадженню, не заслуговують на увагу, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Беручи до уваги сукупність наведених вище фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків і не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Такі обставини, на думку суду, є істотними й такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зокрема, особисте зобов`язання є занадто м`яким запобіжним заходом, який зважаючи на характеристику особи підозрюваного та тяжкість інкримінованого йому злочину не може бути застосованим, так як не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного; особиста порука не можливо застосувати, так як жодна особа, яка б заслуговувала на відповідну довіру, не звернулась до органу досудового розслідування з метою поручитись за підозрюваного та такого прохання від нього самого не надходило; домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання доведеним ризикам.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчої та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому слідчий суддя враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчої та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 20 год 00 хв 11 грудня 2023 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 08 лютого 2024 року, 20 год 00 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2023 року о 10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_9