Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4263/19
Номер провадження 1-о/711/2/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 ,

присяжні - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участі:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року за нововиявленими обставинами, суд, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді заява засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року за нововиявленими обставинами.

Засуджений ОСОБА_8 в своїй первинній заяві зазначає, що підставами для перегляду є: відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 4 ст.459 КПК України: - нововиявлені обставини фактичного та правового характеру, якими встановлюється неправильність судового рішення вироку апеляційного суду Черкаської області з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2011 року, в частині: допущення добросовісної судової помилки внаслідок: неналежного правового обґрунтування суб`єктом права, засудженим, правової позиції під час судового засідання у зв`язку з відсутністю юридичної освіти та ненадання належної правової допомоги зі сторони професійного захисника та халатності суду, в наслідок чого мало місце неналежне виконання функції судового контролю в частині: надання правової оцінки діям досудового слідства, в аспекті; порушення права особи на захист, що вилилося у проведенні слідчих дій без участі захисника, участь якого є обов`язковою, та покладення в основу обвинувачення доказів отриманих незаконним шляхом, що і призвело до постановлення неправомірного судового рішення, в частині: визнання судом допустимим доказом даних протоколу відтворення обстановки і обставин події злочину від 02.09.2006 року з фототаблицями та відеозаписом вказаної слідчої дії, яку покладено в основу обвинувального вироку. Згідно до ч.1 ст. 461 КПК України нововиявлені обставини, які встановлюють фактичні та правові наслідки, що істотно впливають на висновки суду у судовому рішенні яке належить переглянути, стверджують наявність істотної добросовісної судової помилки, допущеної судом під час судового провадження, яка є несумісна з гарантіями безстороннього правосуддя та має правовий наслідок, суттєвого порушення норм права, є: висновок Верховного Суду який є обов`язковим до виконання всіма суб`єктами права, а також у правозастосуванні всіма судами України, який викладений у Постанові від 26.02.2019 року Касаційного Кримінального суду Верховного Суду, в частині "визнання недопустимості доказів якщо вони отримані з порушенням права особи на захист."

Відомості про наявність такого висновку Верховного Суду йому стали відомі 02.05.2019 року з листа отриманого ним в Черкаському слідчому ізоляторі "Новою поштою" від його брата ОСОБА_10 , в якому була копія Постанови від 26.02.2019 року Касаційного Кримінального суду Верховного Суду. За таких підстав, встановлений ст.461 ч.1 КПК України процесуальний трьох - місячний строк на звернення до суду для перегляду судового рішення за наявністю встановленої обставини, є не пропущеним.

По предмету свого звернення зазначив наступне: Вироком апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року його засуджено до довічного позбавлення волі за ст. ст. 187 ч. 4; п.п.6;12;13 ч.2 ст. 115; ч. 2 ст. 15; п.п.9,12,13 ч.2 ст. 115 КК України. Зокрема, суд першої інстанції вважає, що вина по обвинуваченню в епізоді розбійного нападу на ОСОБА_11 та в умисному його вбивстві з корисливих мотивів ОСОБА_8 підтверджується доказами по справі серед яких суд ґрунтує та кладе в основу обвинувального вироку в якості доказів, що доводять вину ОСОБА_8 - дані протоколу відтворення обстановки і обставин події злочину з участю ОСОБА_12 від 02.09.2006 року з фототаблицями та відеозаписом вказаної слідчої дії. Проте, зазначена слідча дія мала місце з порушенням права особи на захист, а саме: слідча дія проводилася з підозрюваним без участі захисника останнього. За таких підстав, посилання суду, як на докази вини ОСОБА_8 , які випливають з показів підсудного ОСОБА_12 , що оформлені процесуальні документи серед іншого (том 1 а.с.57- 66 кримінальна справа №1-1/11) не відповідає законності. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду ствердженій в Постанові від 26.02.2019 року «Зокрема, без уваги апеляційного суду залишилась та обставина, що в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_2 місцевим судом, серед іншого, покладено дані протоколу слідчого експерименту від 17 листопада 2016 року. Проте результати вказаної слідчої дії згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК не можуть бути визнані допустимими в якості доказів, оскільки відповідний слідчий експеримент проведено без участі захисника»

Отже, обвинувальний вирок щодо нього ґрунтується на доказовій базі яка:

1.) отримана незаконним шляхом, а саме, з порушенням права особи на захист; 2.) внаслідок чого судом практично позбавлено його права рівності перед законом і судом, в аспекті, зайняття судом позиції сторони обвинувачення і прийняття за основу неправдивих показів ОСОБА_12 , який зводив на мене наклеп переслідуючи власні мотиви, які були закріплені в процесуальні документи з порушенням права особи на захист.

Окрім того, суд не забезпечив процесуальних гарантій щодо перехресного допиту даної особи.

Таким чином, висновки суду щодо доведеності його вини по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_11 та в умисному вбивстві його, ґрунтується на доказах які отримані незаконним шляхом та з використанням показів які явно та очевидно становлять наклеп на нього за таємною угодою слідства з підозрюваним ОСОБА_12 .

За таких підстав вважає, вирок апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року по епізоду обвинувачення позбавлений законності щодо обґрунтованості його вини.

Отже, допущені апеляційним судом Черкаської області порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили законному та обґрунтованому рішенню.

Таким чином виходячи з вищевикладеного, правовим наслідком нововиявлених обставин фактичного та правового характеру, є: істотне порушення норм кримінального процесуального закону, в частині що становить; - добросовісну судову помилку в межах судового рішення вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011року, який суперечить інтересам правосуддя, є несумісним з вимогами законності, обґрунтованості та справедливості у зв`язку з чим підлягає негайному перегляду для усунення істотних порушень норм процесуального права, відносно засудженого, як незаконні та необґрунтовані, щодо недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини; в аспекті порушення права особи на захист. Просив скасувати вирок Апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2011 року. Постановити новий вирок за результатами розгляду кримінальної справи.

Вважає, що всі підстави зазначені ним в його заяві, є нововиявленими, та такими, що дають підстави для звернення до суду, про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

28 вересня 2021 року адвокатом ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 була подана заява про приєднання доповнень та клопотань до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 20 травня 2019 року, яка мотивована наступним: на даний час з`явились додаткові обставини, які за своїм змістом є достатніми для встановлення невинуватості ОСОБА_8 і які підлягають дослідженню в даному кримінальному провадженні а саме: у вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року зазначено наступне: «Доводи ОСОБА_8 , про неможливість вчинення ним злочинів 14 жовтня 2006 року з м. Ватутіно, щодо ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , в зв`язку з його перебуванням на той час в Російській федерації (м. Москва та московська область) є також безпідставними спростовуються:» ...показами свідків. Натомість том 4 а.с. 210 містить довідку №253К 13-35 Державної прикордонної служби від 26 листопада 2011 року згідно якої, ОСОБА_8 , 31 серпня 2006 року виїхав України та в подальшому в Україну не повертався. Тобто за даною довідкою в здійснення злочину він перебував за межами України, власне як ОСОБА_8 , і наголошував з самого початку. Таким чином будь які фактичні дані, які могли б підтвердити його перебування за межами України в момент здійснення злочину є вкрай важливими та необхідними для встановлення дійсних обставин справи. Так, до нього із заявою посвідченою приватним нотаріусом Арзамаського району Ніжегородської області Російської Федерації - ОСОБА_15 , від 20 липня 2021 року, зареєстрованою в реєстрі за №52/67-н/ 52 -2021-3-792, звернулась громадянка Росії - ОСОБА_16 , яка впевнено та однозначно згадала обставини, згідно яких можна беззаперечно встановити, що ОСОБА_8 , в момент здійснення злочину перебував в місті Москва і які вона готова підтвердити особисто, взявши участь у судовому розгляді (додається).

Про розшук ним свідків в місті Москва їй стало відомо з документального фільму, розміщеного 01 травня 2021 року на інтернет сайті YOU TUBE за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про наявність даного свідка його підзахисному, як і суду до цього часу відомо не було.

Системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній Активній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у страві та ухвалення вироку у зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку в законну силу».

Всі вище перелічені вимоги для визначення даної обставини як нововиявленої і такої до підлягає розгляду наявні та беззаперечні.

Окрім того, на адресу захисника надійшов рекомендований лист від 24 липня 2021 року від ОСОБА_17 , громадянина Республіки Молдова, який також є свідком обставин, що підтверджують перебування ОСОБА_8 , в момент здійснення злочину в місті Москва (додається).

Стосовно даного свідка на попередніх засіданнях клопотання про його допит заявлялись, проте з невідомих причин він так не був допитаний. Дана обставина також є критичною по відношенню до його підзахисного, адже повністю спростовує версію слідства ставить під сумнів винесений вирок, можливо саме тому даний свідок і не був допитаний. Правове обґрунтування необхідності його участі у даному судовому засідання він вважає таким:

ОСОБА_18 в національному законодавстві можливість перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, корелює з принципами судового розгляду, закріпленими в Загальній декларації прав людини 1948 р., Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ч. 2 ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де передбачено:«Положення попереднього пункту не перешкоджають відновленню провадження у справі згідно із законом та кримінальною процедурою відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів чи в разі виявлення суттєвих недоліків у попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результати розгляду справи». Таким чином, зазначеним міжнародним актом закріплено широкий перелік підстав для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили. Таким чином, зазначеним міжнародним актом закріплено більш широкий перелік підстав перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.

Те, що свідок ОСОБА_19 не був допитаний і є саме «суттєвим недоліком у попередньому судовому розгляді, який міг вплинути на результати розгляду справи».

Відтак, за наявності достатніх підстав для сумніву в належності та допустимості доказів щодо обставин, які вже були предметом розгляду раніше, а також при умові оспорювання таких обставин суд може і повинен дати їм відповідну оцінку повторно.

Ці норми безумовно повинні бути застосовані і до наступних обставин:

Окремо треба зазначити, що свідки, а саме на підставі показань яких і був винесений вирок, фактично не допитувались. Взагалі обвинувачення збудоване виключно майже на тому, що свідки начебто бачили ОСОБА_8 , або напередодні, або в день скоєння злочину, що само по собі ніяким чином не дає підстав вважати його причетність до скоєння такого злочину доведеною.

Надаючи пояснення органам слідства, які здійснювались свідками без участі захисника, можливо допустити упередженість з боку слідчих органів при формулюванні питань, коректного та точного письмового фіксування їх відповідей, з`ясування не всіх обставин та інше.

Так, свідок ОСОБА_20 (том 7 а.с. 74) був допитаний в судовому засіданні в першому складі суддів, де вказував, що відмовляється від того, що бачив ОСОБА_8 , напередодні вбивства, а бачив його тільки влітку, що відповідає дійсному доказу зі сторони захисту - довідці №253К 13-35 згідно якої ОСОБА_8 , 31 серпня 2006 року виїхав за межі України.

В подальшому, у зв`язку із зміною складу суду, розгляд даної кримінальної справи мав розпочатися з початку. Звісно, що і покази свідків також мали бути додатково перевірені. Однак відносно ОСОБА_21 це проведено не було, а в редакції вироку зазначено наступне: - «оголошеними перевіреними та дослідженими в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_22 , про те, що в жовтні 2006 року він працював охоронником в ресторані «Гірник» в м. Ватутіно, приблизно 13.10.2006 року о 22 годині до нього заходили ОСОБА_23 , та ОСОБА_8 » Але дана редакція абсолютно не відповідає показам свідка ОСОБА_22 , та відповідно тактичним обставинам. При його безпосередній участі в судовому процесі, при наявності можливості задавати йому питання, такої критичної розбіжності виникнути не могло. Задля уникнення подібних випадків законодавець і визначив обов`язковість допиту свідка в безпосередньо в судовому засіданні, для дотримання принципу змагальності, об`єктивності та верховенства права. Так відповідно до п.6 ст.353 КПК України під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї. В нашому ж випадку структура питань яки ставились з боку слідства скоріш за все носила саме такий характер.

Тому, є об`єктивні сумніви, що питання які ставились слідчими були коректні, і не мали на меті отримання лише обвинувальних даних, відтак визначити, що покази даного свідка є належним та допустимим доказом, в розумінні ст. 85 КПК України не можливо.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Наприклад, при участі свідка ОСОБА_22 , безпосередньо у судовому засіданні у протилежної сторони було б право та можливість перехресного допиту, як це передбачено п. 7 ст.353 КПК України. В даному випадку такої можливості у його підзахисного не було.

Згідно ст. 87 КПК України у разі порушення права на перехресний допит суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, та визнати покази свідка ОСОБА_22 , як недопустимий доказ, а не формулювати на них вирок.

Про таку розбіжність, свідок ОСОБА_22 , дізнався від нього 21 липня 2021 року, у зв`язку з чим надав письмову заяву, (додається) згідно якої підтвердив свої покази повторно, згідно яких він не бачив ОСОБА_8 , в зазначену у вироку дату та може надати додатково пояснення з приводу відомих йому подій та обставин (додається).

Так, суд визнав достатніми покази свідка ОСОБА_24 , які також носять відверто суперечливий характер. Даний свідок неодноразово заявляла про свої сумніви, щодо того, що саме ОСОБА_8 , є особою, яку вона бачила напередодні здійснення злочину, а тим більше стверджувати про його причетність до вбивства. Окрім того, вона сказала про те, що коли працівники міліції представили їй фото вона бачила іншого хлопця, (том 7 а.с.61). Якщо свідок висловлюється нечітко або з його слів не можна дійти висновку про те, чи визнає він обставини чи заперечує проти них, суд має право зажадати від цього свідка конкретної відповіді - "так" чи "ні", (п.11 ст.352 КПК України) проте дана процедура не дотримувалась, тому сумніви, щодо об`єктивності свідчень ОСОБА_25 , унеможливлюють формування на їх основі доказового обвинувального висновку. Приводом такого ретельного вивчення показів свідків з боку обвинувачення, ігнорування свідків зі сторони захисту в тому числі є наступна обставина:

Так, у вироку суд у якості доказу вини ОСОБА_8 , посилається на наступні експертизи: «Висновок судово-медичної експертизи №171 від 27 жовтня 2006 року згідно якого смерть потерпілого ОСОБА_26 настала внаслідок вогнепальних поранень. ( т.2 а. с. 57-81»).

«Даними висновку судово - медичної експертизи № 567 м / д від 28.09.2007 року, із якого вбачається, що під час вчиненого злочину потерпілому ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді ран м`яких тканин лівої скроневої ділянки і голови з ушкодженням скроневої артерії, рани лівої вушної раковини (т. 3 а. с. 99)».

«Даними висновку судової балістичної експертизи № 1/429 від 08.11.06 р. згідно якого предмет , зовні схожий на обріз, вилучений при огляді місця події в коридорі кв. АДРЕСА_1 , є обрізом і гладкоствольної двохствольної мисливської рушниці з горизонтально-спареними сі полами моделі Іжб-47, 16 калібру, придатний для здійснення пострілів (т.3 а.с. 149-152);»

«Даними висновку судової балістичної експертизи № 1/430 від 9.12.2006 року, згідно якого три гільзи патронів до гладкоствольної мисливської зброї 16 калібру, які вилучені при проведенні огляду місця події в квартирі АДРЕСА_1 , відстріляні з обрізу мисливської рушниці моделі ІжБ - 47 № Д ї 548, який вилучено там-же (т. 3 а. с. 158 - 164);»

«Даними висновків хімічних експертиз № 2/1074 від 18.11.2006 року та № 2/1081 від 18.11.2006 року, згідно яких в каналах стволів обрізу мисливської рушниці, я змивах з трьох гільз, вилучених під час огляду місця події 14 жовтня 2006 року, та в змивах з футболки, залученої з трупа ОСОБА_13 , виявлено продукти пострілу бездимним одноосновним (нітроцелюлозним) порохом (т. 3 а. с. 170 172,178 - 180 ).»

Всі вищевказані експертизи не мають ніякого відношення до ОСОБА_8 , а лише встановлюють обставини злочину. Натомість в рамках досудового слідства було проведено ще досить значна кількість експертиз які б і мали бути доказом того що саме ОСОБА_8 , брав участь у вбивстві. Так наприклад:

Судова дактилоскопічна експертиза:

Висновок експерта №1/471 від 09 жовтня 2007 року: «сліди пальців рук та долонь, влучені під час проведення огляду місця події 14.10.2006 року в квартирі потерпілого ОСОБА_26 за адресою: АДРЕСА_2 , залишені не ОСОБА_8 , а іншою особою (особами).

Молекулярно-генетична експертиза:

Висновок експерта №20-410 від 09 січня 2009 року: в результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_8 . При цьому встановлено, що генетичні ознаками епітеліальних клітини буквального епітелію не співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 , виключається.»

Експертиза комп`ютерної техніки:

Висновок №1170 від 10 липня 2009 року експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів в кримінальній справі №:

«Метадані всіх файлів, стосовно яких постановою про призначення експертизи поставлені питання вказують на 15 жовтня 2006 року» та «Метадані, що містяться в файлах та в залишках файлової системи носія вказують на 15.10.2006 як на дату зйомки фотознімків, стосовно яких поставлені питання.»

З вироку суд посилається на інше формулювання експерта про сумнівність зйомки цих файлів та можливу ймовірність зйомки 12 грудня 2006 року або пізніше.»

Суперечливість висновку експерта давала всі підстави надання останнім особистих пояснень безпосередньо в суді, але суд визнав достатнім такий неоднозначний висновок и знав його доказом причетності ОСОБА_8 , до скоєнню вбивства.

У зв`язку з тим, що на сьогоднішній день технічні можливості проведення подібних експертних значно зросли, приймаючи до уваги суперечливий та неоднозначний висновок передньої експертизи, з якого неможливо встановити, чи дійсно вказані файли були створені 15 жовтня 2006 року, вважаю за доцільне проведення повторної експертизи.

Як вбачається, жодна з проведених експертиз не підтверджує причетність ОСОБА_8 до скоєння злочину. Тому і вбачається що перевірка показів свідків, допит нових свідків є основною задачею так як це єдине доказова або бездоказова база для встановлення шості подій 14 жовтня 2006 року. Окрім того, ОСОБА_8 , був позбавлений можливості оскарження винесеного нього вироку в апеляційному порядку.

Так наприклад, згідно ст. 407 ЦПК України апеляційний суд у випадку істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до докази, які могли істотно вплинути на його висновки та інше, може скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Статтею 433 КПК України встановлені межі перегляду судом касаційної інстанції. Так касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тому наявність в даній справі суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, а у судовому рішенні не зазначено, чому наприклад суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші - не є предметом касаційного розгляду, тому ОСОБА_8 , фактично позбавлений права на перевірку законності та обґрунтованості винесеного відносно нього вироку .

Підсумовуюче вищевказане вбачаються розумні сумніви, щодо доведеності вини ОСОБА_8 , відтак справедливого та законного вироку відносно нього.

Просили розглянути та задовольнити їх клопотання щодо викликати та допитати у якості свідка громадянку Росії ОСОБА_16 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Арзамаським ГОВД Ніжегородської області від 30.09.2002 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Номер засобу зв`язку: НОМЕР_2 . Крім того, розглянути та задовольнити їх клопотання щодо виклику та допиту у якості свідка громадянина Молдови ОСОБА_27 , Паспорт НОМЕР_3 , виданий 14.01.2009 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , Номер засобу зв`язку: НОМЕР_4 .

Крім того, подано клопотання про визнання обсягу доказів, які досліджуватимуться та порядок їх дослідження, яке мотивовано наступним:

За змістом цієї заяви, після набрання вироком законної сили стороною захисту виявлені обставини, які не були відомі під час судового розгляду та неспростовно доводять неправильність цього вироку (його незаконність та необґрунтованість). Зокрема, нові фактичні данні цієї справи доводять той факт, що вирок щодо ОСОБА_8 , по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_11 та в умисному вбивстві останнього, заснований переважно на визнавальних показаннях ОСОБА_12 отриманих за відсутності захисника, а також за обставин, які викликають обґрунтовані сумніви щодо добровільності і достовірності таких зізнань, тобто із порушенням права на захист. Згідно із усталеною практикою вищих судових органів України та Європейського суду з прав людини такі докази вважаються недопустимими, а їх використання для засудження особи призводить до незаконності вироку та несправедливості судового провадження в цілому.

Отже, використання для обґрунтування обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 здобутих у такий спосіб показань ОСОБА_12 , порушує конституційне право ОСОБА_8 не бути обвинуваченим на підставі доказів, одержаних незаконним шляхом, гарантоване ч.3 ст.62 Конституції України.

Окрім того, при ознайомленні із матеріалами кримінальної справи, в якій ОСОБА_8 засуджено за умисне убивство двох людей, зокрема, по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_11 та в умисному вбивстві останнього, мною було виявлено наявність очевидної судової помилки в факті. За змістом вироку єдиним матеріальним доказом, який „пов`язує" ОСОБА_28 із цим злочином є сліди пальців рук залишені мізинним пальцем правої руки та лівої рук ОСОБА_12 віднайдений на дерев`яній вирізці, вилученій 20.08.2006 під час огляду місця події в під`їзду будинку АДРЕСА_5 .

Проте, співставивши описи протоколу огляду місця події від 20.08.2006 року, речові докази вилучені з місця події (т. 1 а.с. 8 - 23), виявлено, що в даному протоколі відсутні відомості про дерев`яну вирізку на якій виявлено сліди пальців рук залишені ОСОБА_12 . З матеріалів справи невідомо, звідки взялася дерев`яна вирізка із відбитками пальців ОСОБА_12 .

Отже, виявлено факт штучного створення доказів, що згідно із п.1 ч.2 ст.459 КПК України є автономною підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, після закінчення судового розгляду у цьому провадженні суд присяжних як суд першої інстанції повноважний або скасувати вирок, одночасно постановивши новий вирок, або відмовити у задоволенні заяви про перегляд вироку, залишаючи його у силі.

Враховуючи, що Конституція України та чинні міжнародні договори України встановлюють абсолютну заборону засновувати обвинувальний вирок хоча б якоюсь мірою на доказах, одержаних із порушенням прав людини, то згідно із ч.1 ст.467 КПК України за наслідками цього провадження суд присяжних у будь-якому разі зобов`язаний скасувати незаконний вирок щодо ОСОБА_8 та постановити новий вирок.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 підтримав свою заяву та просив задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що обґрунтовуючи наявність та існування в об`єктивній дійсності дій, подій та обставин, які заявлені, як нововиявлені обставини, та необхідність перегляду вироку у зв`язку з наявністю обставин, які доводять судову помилку, (з урахуванням юридичної визначеності судового рішення), зазначив та пояснив наступне: використання судом у вироку, як докази винуватості у скоєнні злочину ( розбійного нападу та вбивства гр. ОСОБА_29 ) від 20.08.2006 р. особою ОСОБА_8 , з посиланнями на показання (свідка) засудженого ОСОБА_12 , надані ним на досудовому слідстві без залучення та участі захисника, участь якого визнана законом обов`язковою (ст.45ч.4 КПК України,(1960р.) - та як наслідок, використання судом доказів отриманих незаконним шляхом.

Одним з головних критеріїв перегляду вироку за нововиявленими обставинами, згідно ч.2 ст.459 КПК України, є : п.1- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; п.4 - інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обґрунтовуючи основні процесуальні вимоги щодо предмету заяви, зазначив наступне:1) Незнання судом та особою про обставини та їх існування в об`єктивній дійсності станом на 20.04.2011 року:

Так, епізод скоєння розбійного нападу та вбивства гр. ОСОБА_29 від 20.08.2006 року за обвинуваченням групи осіб ОСОБА_30 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_23 має три, окремі провадження та окремі вироки щодо кожного з фігурантів окремо: вирок ОСОБА_12 від 08.02.2007 року справа №1-13/2007 апеляційного суду Черкаської області; вирок ОСОБА_8 від 20.04.2011 року справа № 1-1/11 апеляційного суду Черкаської області; вирок ОСОБА_23 від 02.11.2011 року, справа №1-259/11 Придніпровського районного суду міста Черкаси.

Так, апеляційним судом Черкаської області (далі судом) у вироку по справі ОСОБА_12 ,в якості доказів його винуватості та інших осіб, у скоєнні злочину за інкримінованими статтями 187ч.4; 115 ч.2 КК України, використано самовизнавальні покази самого ОСОБА_12 .

Санкція ст. 115 ч.2 КК України, передбачає покарання від 10 років позбавлення волі до довічного позбавлення волі, як особливо тяжкий злочин.

Згідно вимоги ст. 45 ч.4 КПК України (в редакції 1960 року), допити особи, санкція щодо якої передбачає „довічне ув`язнення" здійснюється лише і тільки за участі захисника, участь якого визнана - обов`язковою.

У подальшому, суд, розглядаючи обвинувачення (окремо) щодо ОСОБА_8 , поклав у основу вироку самовизнавальні покази ОСОБА_12 , як докази вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину разом з ОСОБА_12 .

Суд, (враховуючи юридичну визначеність судового рішення по вироку ОСОБА_12 ), не ставив під сумнів вирок, який набрав законної сили, як і не ставив під сумнів як показання ОСОБА_12 , так і саму законність отримання, закріплення показань ОСОБА_12 на досудовому слідстві.

Під час розгляду справи № 1-1/11 щодо ОСОБА_8 суд не з`ясовував питання належності, допустимості та законності отримання доказів, протоколів допитів по справі № 1-13/2007 ОСОБА_12 .. А ні стороною обвинувачення, а ні стороною захисту не ставились під сумнів та не заявлялись дані, про обставини, що слідчі дії, допити з ОСОБА_12 на досудовому розслідуванні проводились без участі захисника, участь якого, є - обов`язковою, а отже, з точки зору законності їх отримання, ці докази є недопустимими.

Згідно вироку від 20.04.2011 року по справі № 1-1/11 апеляційного суду Черкаської області, встановлено, що ОСОБА_8 не має юридичної освіти.

Ознайомлюючись з матеріалами справи № 1-1/11 в листопаді 2017 року, він звернув увагу на протоколи слідчих дій з ОСОБА_31 (копії яких перебувають у справі, як докази його вини у скоєнні злочину, які не містять за формою та змістом даних, про залучення та участь захисника при допитах підозрюваного/ обвинуваченого ОСОБА_12 .

Отже, з об`єктивної точки зору, вбачається: а) Суд, при розгляді мого обвинувачення, не надавав юридичної оцінки протоколам зі справи ОСОБА_32 на предмет їх законності, належності, допустимості, оскільки вирок щодо ОСОБА_12 набрав законної сили, а досліджував лише зміст показів ОСОБА_32 ; б) Суду та іншим учасникам судового розгляду по суті мого обвинувачення (враховуючи відомості протоколів судового засідання по справі № 1-1/11 ),- не було відомо, що протоколи слідчих дій з ОСОБА_31 , які використовуються у моїй справі,як докази винуватості, отримані незаконним шляхом з грубим порушенням права на захист.

За таких підстав та обставин, враховуючи вимоги п.4 ч.2. ст.459 КПК України, встановлюється - нововиявлена обставина,яка сама по собі вказує на незаконність судового рішення,вироків як щодо ОСОБА_12 , так і стосовно ОСОБА_8

„ Порушення права на захист ", особи ОСОБА_8 , як раніше виявлені обставини та вплив нововиявлених обставин на вирок від 20.04.2011 року по справі № 1-1/11 апеляційного суду Черкаської області разом із раніше виявленими обставинами:

1. Так, під час розгляду справи №1-1/11, суд, в якості свідка обвинувачення, залучив ОСОБА_12 , як особу,яка спроможна надати свідчення про події та обставини вбивства гр.Шулакова в м. Черкаси 20.08.2006 року. В залі судових засідань, свідок ОСОБА_12 , відмовився надавати суду покази,але...згідно норм Конституції України, Кримінально Процесуального Кодексу України (1960), свідок не має права відмовитись свідчити про відомі йому обставини подій злочину. Право не свідчити у суді, має право свідок лише і тільки щодо себе та членів своєї сім`ї. Суд, не вірно розуміючи цю диспозицію,впевнений у правильності своїх дій, замість притягнення ОСОБА_33 до кримінальної відповідальності,як свідка - який перешкоджає правосуддю у встановленні істини, проігнорував вимоги ст. 385 КК України, де зазначено: розділ XVIII. Кримінальні правопорушення проти правосуддя.

Тобто судом, не було вжито й заходів щодо забезпечення змагальності сторін,безпосереднього допиту свідка ОСОБА_12 в залі суду стороною захисту та мною ОСОБА_8 , беспосередньо. Замість вжиття заходів, які суд зобов`язаний був вжити, колегія суддів використовує покази ОСОБА_12 (які надані ним на досудовому слідстві без участі захисника,участь якого є обов`язковою), - позбавляючи можливості захист, спростувати покази свідка.

Згідно узагальнень судової практики та поняття, „Інтересів Правосуддя", (враховуючи, що його захисник ОСОБА_34 , як адвокат, з вище зазначених фактів, діяв пасивно, неадекватно та неефективно) щодо захисту особи обвинуваченого у суді з боку адвоката, слід врахувати: Постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду України від 31.01.2019 року по справі № 489/2741/17, Провадження № 51-5254 км 18,- як узагальнення та тлумачення судової практики, а саме :„ Адекватний захист обвинуваченого у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції, має вирішальне значення для справедливості, у системі кримінального судочинства.

Саме призначення захисника, не забезпечує ефективного захисту, оскільки такому захиснику можуть перешкоджати у виконанні своїх обов`язків, або він може ухилятись від їх належного виконання.

Матеріали справи свідчать про те, що адвокат не виконав своїх обов`язків, не вжив жодних заходів направлених на захист обвинуваченого ".

Таким чином, враховуючи вище викладене, у разі встановлення судом при розгляді моєї заяви,- неефективності та неадекватності захисту, в частині бездіяльності та ухилення захисника від захисту моїх прав та інтересів (в питанні ,, допиту свідка ОСОБА_12 та не ініціювання притягнення свідка до відповідальності за ст.385 КК), на підставі даних протоколу судового засідання по справі № 1-1/11, що по суті має причинно-наслідковий зв`язок з нововиявленими обставинами заявленими мною, прошу суд, застосувати, систему преюдиції практику Верховного Суду України, в цій частині, зазначені й вище.

Окрім цього, згідно наявної інформації, (під час досудового розслідування по справі №1-1/11), при проведенні зним слідчої/ процесуальної дії від 25.01.2008року, з зазначенням слідчим та наявним підписом адвоката ОСОБА_35 , про присутність на слідчій дії (Т. 4а.с. 170), в той же час, адвокат ОСОБА_34 , знаходився в Ватутінському міському суді Черкаської області, що вказує на дії адвоката, які шкодять інтересам підзахисного та допомогу слідчому у фабрикації справи та обвинувачення, що є - неприпустимим. (Додаю копію рішення суду та копію довідки з СІЗО).

У випадку визнання обставин судом, як нововиявлені, - прямий вплив їх на вирок (який слід переглянути, скасувати та винести новий вирок, що передбачено ч.1 ст.467 КПК України),- є очевидним та суттєвим, оскільки лише і тільки покази ОСОБА_12 , є основним аргументом суду щодо його вини у скоєнні злочину та відповідно призначенні мені покарання,як виду та міри.

При винесенні остаточного рішення, просить суд,- врахувати практику національних судів щодо перегляду вироків осіб засуджених до довічного ув`язнення в Україні та тлумачень Конвенції з захисту прав і основоположних свобод людини (1950), щодо перегляду справ за нововиявленими обставинами, а саме: суди зобов`язані при перегляді справ за нововиявленими обставинами, навіть саму малу та незначну обставину, розглядати як саму головну та важливу, оскільки проміжок часу який минув з дня скоєння злочину, надає перевагу цій обставині для виправлення судової помилки. Прикладом,національного суду, є: вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року по справі № 1-8/10,Провадження № 1- о/ 619/1/19, яким визнано нововиявлені обставини, скасовано вирок у виді довічного позбавлення волі та замінено покарання на 15 років позбавлення волі; чи/або Ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року, справа № 234/12378/16- к, Провадження № 1-0/234/1/17, якою Визнано відбуте покарання за вироком судової колегії по кримінальним справам Донецького обласного суду від 11.04.1997 року та ухвалою судової колегії по кримінальним справам Донецького обласного суду від 26.06.2000 року у вигляді довічного позбавлення волі з 28.08.1996 року по 15.05.2017 року включно у розмірі 20 (двадцяти) років 8 (восьми) місяців 18 (вісімнадцяти) днів пропорційним та достатнім. Отже, виходячи з того, що обставини справи відносно гр. ОСОБА_36 тотожні обставинам за його обвинуваченням, просить суд скасувати вирок, щодо його обвинувачення, в частині призначення покарання.

Визнати відбуте покарання за вироком апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року у вигляді довічного позбавлення волі з 23.12.2006 року по 22.01.2024 року включно, у розмірі 17 років 30 днів пропорційним та достатнім.

Захисник ОСОБА_9 доводи викладені в заяві та доповненнях до заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року за нововиявленими обставинами підтримав та просив суд задовольнити заяву засудженого ОСОБА_8 з підстав, зазначених останнім.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяв ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року не вбачаючи законних підстав для перегляду вироку. Зазначив, що наведені засудженим ОСОБА_8 обставини не можна вважати нововиявленими.

Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши письмові заяви засудженого ОСОБА_8 та додані до такої заяви матеріали, та матеріали кримнільної справи суд дійшов до наступних висновків:

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді заява засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 9, 12, 13 ст. 115, ч. 2 п. 6, 12, 13 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.12.2011 року касаційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року без змін.

Засуджений ОСОБА_8 неодноразово звертався до суду про перегляд вироку апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року по ново виявлених обставинах, за результатами розгляду в задоволенні яких було відмовлено.

Під час судового розгляду судом було досліджено заяву ОСОБА_37 , яка мотивована наступним: він володіє інформацією про невинуватість ОСОБА_8 . Дав пояснення, що він товаришував з ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , які мали зв`язки з угрупуваннями. В один з днів в період між 2005-2006 років при зустрічі з ОСОБА_38 получив запрошення постріляти з ним з вогнепальної зброї, а саме «обріза». Вони пішли на пустир міста, де ОСОБА_41 дістав із кущів пакет в якому знаходилися патрони та обріз мисливської рушниці. Пострілявши, положили обріз в пакет і пішли до ОСОБА_42 на район, де він проживав. Пішли до пункту прийому, де ОСОБА_41 закопав пакет з обрізом (вул. Р.Люксембург). Потім пішли розпивати спиртні напої в бар, ділилися своїми враженнями після стрільби. Через деякий час він почув що ОСОБА_43 закрили в СІЗО. В жовтні 2006 року ОСОБА_41 зателефонував із тюрми, привітати його з Днем народження і запитав, чи пам`ятає він не закопаний пакет зі зброєю. Петро попросив зустрітися зі знайомим ОСОБА_39 та віддати йому ту зброю. Через декілька днів йому зателефонував ОСОБА_44 і вони домовилися зустрітися біля пункту прийому по вул. Р.Люксембург в м. Черкаси, шоб показати де ОСОБА_45 заховав обріз. Під`їхала машина ОСОБА_46 , вони відпокали зброю і сказали що у низ «стрєлка» у м. Ватутіно. Більше він питань не задавав, бо з бандітами справ не мав. Через місяць після цих подій, йому зателефонував ОСОБА_44 , був дуже схвильований, сказав йому щоб той забувся про всі події що були раніше, пригрозивши зробити погано його сім`ї. ОСОБА_47 ОСОБА_48 повідомив, що на тій «стрєлкі» у Ватутіно вбили «валютчика». В грудні 2006 року ОСОБА_49 посадили в тюрму. Там він сидів у камері з ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , якого заарештували в Москві і привезли в Черкаси. Пятаченко розповів обставини справи, за які його заарештували. ОСОБА_52 спілкувався з ОСОБА_53 , але сказав нікому нічого не розповідати. Пізніше ОСОБА_54 звільнився, але він все одно нічого не розповідав ОСОБА_55 , оскільки дуже хвилювався за себе, своїх рідних, але здогадувався про бандитські і кроваві методи вирішення проблем. Він хотів розповісти ОСОБА_56 , але боявся за своє життя. Його мучила совість. Потім дізнався що ОСОБА_57 і ОСОБА_58 вбили в Черкасах. Зараз йому і його рідним ніхто не погрожує, він хоче допомогти невинній людині.

Також судом досліджена заява ОСОБА_23 від 07.10.2020 року, щодо надання суду свідчень стосовно перегляду вироку за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_8 яка мотивована наступним: за процесуальним статусом, він є особа, як підозрюваний/ обвинувачений (засуджений) за інкриміновані злочини як і ОСОБА_8 , але засуджений судом іншим вироком, винесеним судом в окремому провадженні. Під час спілкування із своїми родичами, (01.10.2020 року) в телефонній розмові, йому стало відомо, що судом розглядається заява ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Під час розгляду апеляційним судом Черкаської області справи №1-1/11 та винесення вироку ОСОБА_8 , його, як фігуранта злочинів чи/або свідка, не було допитано ні судом, ні органами досудового розслідування за епізодами, які інкриміновано ОСОБА_8 (щодо розбійного нападу та вбивства гр. ОСОБА_29 20.08.2006 року в м.Черкаси та щодо розбійного нападу та вбивства гр. ОСОБА_59 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ватутіно Черкаської області).

Свідчення, які він зазначає нижче по тексту, надаються ним суду добровільно, без будь яких спонукань зі сторони інших осіб. За змістом ст.385 КК України ознайомлений та усвідомлює відповідальність. Свідчення, які він зазначає, не були предметом судового розгляду та не були відомі ОСОБА_8 , але існували в об`єктивній дійсності на час скоєння інкримінованих злочинів, винесення вироку (від 20.04.2011р) та набрання ним законної сили, та вважає необхідним їх дослідження судом та виклику його до зали суду для надання деталізованих свідчень по суті.

За версією обвинувачення та вироків від 20.04.2011 року апеляційного суду Черкаської області (щодо ОСОБА_60 ) та від 02.11.2011 року Придніпровського районного суду м.Черкаси (щодо нього - ОСОБА_61 ), за епізодом розбійного нападу та вбиства гр. ОСОБА_29 , від 20.08.2006 р., перебіг подій та обставин скоєння злочину - грунтується на протоколах допитів обвинуваченого ОСОБА_12 ( по справі : №1-13/2007 апеляційного суду Черкаської області та вироку щодо останнього), з таким перебігом подій( стисло): 19 та 20 серпня 2006 року, група осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_23 та ОСОБА_8 перебували в м.Черкаси та планували пограбування гр. ОСОБА_29 . По приїзду в м.Черкаси на авто ВАЗ -2108 під керуванням гр. ОСОБА_62 , особи - ОСОБА_63 , ОСОБА_61 , ОСОБА_60 придбали рукавички, мотузку, скотч для здійснення нападу на ОСОБА_29 . В ніч на 20.08.2006 р. ОСОБА_63 , ОСОБА_61 , ОСОБА_60 розподіливши ролі, шляхом обману, виманили ОСОБА_29 з квартири, зв`язали мотузкою та скотчем потерпілого, внаслідок дій нападників настала смерть потерпілого.

Хоче засвідчити суду: 1). Версія подій озвучена ОСОБА_63 , яка покладена у основу трьох вироків суду: а) Не відповідає об' єктивній дійсності та хронології подій 19-20 серпня 2006 року; б) Покази ОСОБА_12 , як носії інформації, використані як докази в обгрунтування вини ОСОБА_63 , ОСОБА_61 , ОСОБА_60 , - отримані слідством незаконним шляхом без присутності захисника ОСОБА_12 , участь якого є обов`язковою згідно ст.45 ч 4 КПК України (1960 року редакції), оскільки санкція ст.115 КК України, інкримінована особі, передбачає „ довічне ув`язнення"

Свідчення про події та обставини подій 19-20 серпня 2006 року: - підставою для його приїзду в м.Черкаси, стала розмова між ним та ОСОБА_60 17.08.2006 р., у процесі якої, йому стало відомо : ...що у ОСОБА_12 , є хлопці з м.Черкаси, які з суми грошей, (яку йому винен за роботу гр. ОСОБА_29 ), візмуть собі половину суми та гарантують повернення йому грошей ОСОБА_29 . По приїзду в м.Черкаси 18.08.2006 року, ОСОБА_12 , в бесіді з ним, запевнив: -... що його хлопці з м.Черкаси під`їдуть пізніше, все зроблять, треба їх зачекати. 19.08.2006 р. приблизно о 22:00, водій ВАЗ -2108 ОСОБА_64 , привіз його, ОСОБА_12 та ОСОБА_60 , на перехрестя вулиць Пастерівська - Благовісна в м.Черкаси і пішки направились до будинку АДРЕСА_5 , де мешкав ОСОБА_29 . ОСОБА_63 неодноразово в цей час дзвонив з телефона хлопцям з м.Черкаси. Але, щось не получалось і ОСОБА_12 намагався схилити його та ОСОБА_8 до окремих дій, з планами заволодіння грошима (шляхом пограбування чи/ або вимагання грошей у ОСОБА_29 ). Чергова пропозиція ОСОБА_12 про скоєння злочину відносно грошей та пограбування ОСОБА_29 , призвела до конфлікту між ОСОБА_65 та ОСОБА_60 (біля 23:00), після якої ОСОБА_60 пішов від них у напрямок центра міста Черкаси, з словами категоричної відмови від будь яких дій пов`язаних з отриманням грошей від ОСОБА_29 ... Біля 3:00 ночі 20.08.2006 року, він побачив ОСОБА_66 ( біля авто ВАЗ -2108 ОСОБА_67 ), який сидів на бордюрі і чекав їх (його та ОСОБА_32 ). З 23:00 години 19.08.2006 р. по 03:00 годину 2006 р.- ОСОБА_68 , не був присутнім з ним та ОСОБА_12 біля дому 330/30 по вул.Гоголя, м.Черкаси. Після того, ( як між ОСОБА_69 та ОСОБА_63 виникла сварка та ОСОБА_70 пішов), він разом з ОСОБА_65 залишився біля дому ОСОБА_29 по вул.Гоголя в м .Черкаси чекати знайомих ОСОБА_12 з м.Черкаси, які обіцяли допомогти поговорити з ОСОБА_29 про повернення йому боргу. В цей час, координуючи місце знаходження, ОСОБА_63 , в черговий раз дзвонив знайомим та повідомив адресу знаходження, з його допомогою, ( оскільки ОСОБА_65 не знав м.Черкаси, назви вулиць) та повідомив що „ все добре, сьогодні ти отримаєш свої гроші". Приблизно о 1:00-1:30, він та ОСОБА_63 , перебували біля магазину „Квартал" по вул.Пастерівська в м.Черкаси. В цей час, він зустрів свого знайомого ОСОБА_71 (який, як з`ясувалось перебував в гостях у свого товариша, який живе в 14 поверховому будинку над магазином „Квартал"), де ми знаходились. Близько 02:00 20.08.2006 р. він побачив, (після слів ОСОБА_32 в трубку телефона : „Бачу") темного кольору авто з увімкненими фарами до якого рухався ОСОБА_63 , якому він сказав, що буде чекати на розі вулиць Гоголя- Пастерівська куди перейшов разом з ОСОБА_72 , спілкуючись на особисті теми. Близько 03:00, з рогу перехрестя від будинку 330/30, він почув голос ОСОБА_12 , який крикнув йому, приблизно : - ОСОБА_73 ідемо! Він попрощався з ОСОБА_72 , пішов в напрямок голосу ОСОБА_32 , на світлій ділянці перехрестя та побачив, як три особи перебігають дорогу в напрямку темного авто, сіли в нього та швидко поїхали. Перейшовши перехрестя вулиць, він помітив як ОСОБА_65 бігом рухається в напрямок вул.Пастерівська - Благовісна, де стояло авто ВАЗ - 2108 під кермуванням ОСОБА_74 . Наздогнавши ОСОБА_32 , він спитав :„ що сталося?, ОСОБА_29 повернув гроші ?"" та отримав відповідь:- „щоб я забув про все і не ставив йому подібних запитань, треба швидко покидати місто". Підходячи до авто ОСОБА_67 , вони побачили ОСОБА_8 , який сидів на бордюрі...сіли втрьох в авто та поїхали в м.Звенигородка. Про факт того, що було скоєно вбивство ОСОБА_29 20.08.2006 р., йому та ОСОБА_75 , стало відомо в вересні 2006 року з телефонної розмови ОСОБА_76 з ОСОБА_77 (жителя м.Звенигородка), коли він та ОСОБА_68 , перебували у м.Москва Російської Федерації.

Таким чином, оскільки під час досудового і судового слідства по справі № 1-1/11 щодо ОСОБА_8 , як суду, так і ОСОБА_8 не було відомо про дії, події, обставини, які відбувались в ніч з 19.08.2006 року на 20.08.2006 року, за відсутності ОСОБА_8 на місці події та враховуючи, що він, ОСОБА_23 , як прямий свідок подій, не був допитаний судом при розгляді обвинувачення ОСОБА_8 , вважає надані свідчення в цій частині - Новими, вагомими, суттєвими та обов`язковими для дослідження судом для встановлення істини.

Згідно вироків апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року по справі №1-1/11 щодо ОСОБА_8 та Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.11.2011 року по справі N1-259/11 щодо ОСОБА_23 , особи засуджені за інкримінованим епізодом розбійного нападу на ОСОБА_78 та ОСОБА_79 внаслідок якого ОСОБА_80 загинув, а ОСОБА_79 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Справи розглядались у окремих провадження, він як обвинувачений чи/або свідок не приймав участі у справі ОСОБА_8 , не допитувався органами досудового розслідування та судом на час винесення вироку ОСОБА_8 .

Стислий обсяг обвинувачення по епізоду розбійного нападу та вбивства ОСОБА_78 14.10.2006 року в м.Ватутіно Черкаської області:

ОСОБА_61 та ОСОБА_60 , як мешканці м.Звенигородка Черкаської області, з метою розбійного нападу та заволодіння грошима гр. ОСОБА_78 , 14.10.2006 року, озброєвшись обрізом мисливської рушниці та ножем скоїли напад на помешкання ОСОБА_78 , де перебували ОСОБА_80 та ОСОБА_79 . Внаслідок нападу, ОСОБА_80 загинув від вогнепальних поранень.

Під час розгляду справи ОСОБА_8 судом, не досліджувались його покази щодо їх сумісного перебування на заробітках у Російській Федерації, які самі по собі виключають можливість скоєння вбивства у м.Ватутіно 14.10.2006 року ОСОБА_8 . Його показання, як свідка дій, подій та обставин з 31.08.2006 року по 23.12.2006 року, які мають документовані підтвердження та свідків, які не озвучувались у суді при винесенні вироку щодо ОСОБА_81 , просив суд врахувати при розгляді справи та вважати Новими, раніше не відомими свідченнями. Так, згідно наявної в нього документованої інформації, міграційної картки, квитків на автобус сполученням "Київ - Москва" (оригінали яких зберігаються в матеріалах його кримінальної справи №1 -259/11 Придніпровського районного суду м.Черкаси) та копії довідки Державної Прикордонної служби України (від 24.02.2014 р. Номер:254/Т- 740 ДОДАТОК №1), він - ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_4 перетнув державний кордон через пункт пропуску „Бачівськ" 31.08.2006 року о 17:07 годині, напрямок: виїзд; серія паспорта НОМЕР_5 . Будь - яких данних щодо повернення в Україну в період з 31.08.2006 року по грудень 2006 року включно, Державною Прикордонною службою України, немає. Отже, 31.08.2006 року, він разом з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , через пункт пропуску Бачівськ, за своїми документами, перетнули державний кордон України та в`їхали на територію Російської Федерації та прибули в м.Москва 01.09.2006 року. 01.09.2006 року, в м.Москва Російської Федерації, його та ОСОБА_81 , зустрів їх знайомий ОСОБА_82 , який забезпечив їх житлом та роботою в поселенні Литкино Зеленоградського району Московської області. По вихідним дням, він, ОСОБА_70 та ОСОБА_83 відпочивали в м.Москва та телефонували своїм рідним та близьким в Україну з мобільного телефона ОСОБА_27 . Зокрема, дзвонили ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_10 (усі з м.Звенигородка) та іншим. (ДОДАТОК №2 - Копія Пояснення ОСОБА_86 від 02.07.2013 року). 15.10.2006 року, відпочиваючи в кафе „Пальчики оближешь" район Строгино м.Москва, з ОСОБА_87 , ОСОБА_60 та ОСОБА_88 , після дзвінка ОСОБА_81 в Україну до ОСОБА_89 , останній повідомив, що в м.Ватутіно було вбито „валютника" та що підозрюють у вбивстві саме його та ОСОБА_66 23.12.2006 року, працівниками МВС РФ, ОСОБА_8 було затримано та поміщено у СІЗО м.Москви. Про підстави арешту йому не було відомо. Згодом, його було затримано в Російській Федерації та екстрадовано в Україну, де було пред`явлено обвинувачення у двох розбійних нападах та вбивстві в м.Черкаси та м.Ватутіно. Фундаментом обвинувачення, являються виключно покази свідків, отримані органом дізнання.

Так, пояснення від свідків по епізоду вбивства в м.Ватутіно, гр. ОСОБА_78 , відбирались неуповноваженою особою, ОСОБА_90 , який згідно постанови „про створення слідчо-оперативної групи - не входив в її склад." ( Т.2 а.с 20; Т.2 а.с 44; Т.6 а.с 101; Т.2 а.с 45-46; Т.2 а.с 125-126; Т.6 а.с 108-110; Т.2 а.с 47-48; Т.6. а.с 81-86 справа 1-259/11 по обвинуваченню ОСОБА_61 )

Усі, вищевказані данні, події та обставини, вказують на невинуватість ОСОБА_8 , у інкримінованому йому злочині, не досліджувались судом або надана судом критична оцінка у зв`язку з відсутністю данних, які б свідчили про їх достовірність.

Використані покази свідків, у вироку ОСОБА_8 - спростовані самими свідками в залі суду під час розгляду його справи №1-259/11 Придніпровським районним судом м.Черкаси, а отже вказують на завідомо неправдиві покази свідків у справі ОСОБА_8 та судову помилку, яку слід виправити. Просив визнати його покази як покази свідка, приєднати до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, в їх сукупності суд виходить із наступного:

Глава 34 Кримінального процесуального кодексу України передбачає особливий вид провадження - провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими та виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України - нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто статтею 459 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, за якими судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті.

Відповідно до статті 64 Кримінального Кодексу України довічне позбавлення волі встановлюється (як покарання) за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

В рішенні ЄСПЛ« Лопата та інші проти України» від 10 грудня 2020 зазначено:

«1.Заявники скаржилися переважно на довічне ув`язнення без перспектив звільнення. Вони спиралися, прямо або по суті, на статтю 3 Конвенції, яка передбачає:

Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

2.Суд повторює, що Конвенція не забороняє накладання довічного ув`язнення на осіб, засуджених за особливо тяжкі злочини, такі, як вбивство. Однак, для дотримання вимог статті 3 повинна існувати теоретична та фактична можливість скорочення такого вироку, що означає, що у ув`язненого повинна бути перспектива звільнення та можливість перегляду вироку.»

Українське законодавство передбачає таку можливість у статті 87 Кримінального Кодексу України та ч. 7 статті 151 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Згідно зі статтею 87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Аналогічні висновки викладено і в п. 169.Рішення ЄСПЛ «Петухов проти України»: «Суд зазначає, що в Україні засуджені до довічного позбавлення волі можуть розраховувати на звільнення лише у двох випадках: якщо вони страждають на серйозне захворювання, несумісне з подальшим триманням під вартою, або якщо помилувані Президентом».

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, в якому зокрема зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, чого засудженим не доведено.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст.459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.11.2019 (провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Суд зазначає, що згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч.2 ст.459 КПК обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.

Доводи засудженого ОСОБА_8 які викладені в його заяві (неправдивість показань ОСОБА_12 , неправильність висновків експертів, однобічність та неповнота судового розгляду судом, ґрунтування судових рішень на припущеннях, порушення його прав в ході слідства, поверховість розгляду справи апеляційним судом), суд вбачає, що вони не містять посилань на нововиявлені обставини, тобто не містять посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин.

Питання щодо достовірності доказів, зібраних органом досудового розслідування, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та перевірка можливості перебування останнього за межами України на час вчинення злочинів були предметом перевірки судом при перегляді вироку в касаційному порядку, та не знайшли свого обґрунтованого підтвердження. Тобто були предметом безпосереднього судового розгляду, були відомі як суду, так і сторонам судового провадження, а тому в силу приписів ч. 2 ст. 459 КПК України саме по собі посилання на недостовірність доказів, їх підроблення, наявність імовірних свідків не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи захисника, зазначені як в заяві так і в усних клопотаннях щодо необхідності перегляду вироку апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з доказами на яких ґрунтується вирок суду, з кваліфікацією дій ОСОБА_8 , що в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими обставинами.

За своїм змістом ці доводи не мають відношення до нововиявлених обставин. Стороною захисту не надано жодного належного доказу на підтвердження свої доводів. Суд критично ставиться до заяв ОСОБА_91 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , засудженого ОСОБА_23 щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів за які він засуджений та вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені судами та направлені для уникнення від подальшого відбуття покарання ОСОБА_8 .

Зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальній справі докази та обставини, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України 2012 року.

За змістом положень цієї глави КПК України, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження по суті.

Ключовою ознакою нововиявленої обставини, яка може бути підставою для перегляду чинного судового рішення, відповідно до змісту п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року, є те, що ця обставина не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення. Тоді як доводи засудженого щодо неповноти досудового розслідування та судового слідства ґрунтуються на даних матеріалів кримінальної справи, які були предметом судового розгляду при постановлені вироку Апеляційним судом Черкаської області та при розгляді скарги на неї судом касаційної інстанції.

Відповідно до п.п.42, 43 свого рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» суд наголошував на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Судом не встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року за нововиявленими обставинами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7,9,370-372,375-376,459-467 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Залишити без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2011 року за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси на протязі семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 12 год. 00 хв. 25 січня 2024 року у залі Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжна: ОСОБА_3

Присяжний: ОСОБА_4

Присяжний: ОСОБА_5