Дата документу 09.11.2023
Справа № 334/3919/23
Провадження № 1-в/334/194/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт або позбавлення волі відповідно до чинного законодавства стосовно засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт або позбавлення волі відповідно до чинного законодавства стосовно засудженого ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_3 станом на 27.07.2023 року не сплатив суму штрафу та повідомив орган пробації, що не має можливості сплатити штраф.

У судове засідання інспектор сектору пробації не з`явився надав суду заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів процесу не здійснювалося через неявку учасників у судове засідання.

Суд, розглянувши подання, матеріали, які додані до подання, матеріали кримінального провадження ЄУН 334/3919/23, матеріали особової справи № 18/2023, приходить до такого висновку.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Частиною першою ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Згідно з ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Статтею 56 КК України передбачено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф за певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо.

За змістом ст. 389 КК України, ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що після набрання вироком законної сили, судом виконані всі передбачені законом заходи щодо своєчасного виконання вироку засудженою особою.

Крім того, у матеріалах, які додані до подання, відсутні будь-які докази про належне повідомлення ОСОБА_3 Дніпровським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про виконання вироку, а саме сплати штрафу, оскільки такі матеріали не містять жодного підтвердження того, що засуджений отримав повідомлення щодо необхідності сплати штрафу.

Наявність, долученої до подання довідки-бесіди та доповідної записки, не є доказом ухилення останнього від сплати штрафу.

До подання, крім зазначеної інформації, жодних документів, не долучено, а тому не вбачається, що при виконанні вироку суду, уповноваженою особою органу пробації вжито належних, необхідних, і достатніх заходів для встановлення причини невиконання ним вироку суду.

Крім того, до подання органу пробації не долучено будь-яких інших доказів, які підтвердили б факт ухилення засудженого від виконання покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що неможливо, виходячи лише з одних формальних міркувань факту несплати штрафу, вирішувати питання про заміну засудженому призначеного судом покарання у вигляді штрафу на громадські роботи.

Крім того, враховуючи положення ст. 53 КК України, ст. 26 КВК України, ст.537 КПК України та принципи кримінального судочинства, що закладені в законодавстві України, подання органу пробації про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами.

Вимогами ч. 1 ст. 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Крім того, встановити причину невиконання вироку суду в частині сплати штрафу, суду не представилось можливим у зв`язку з неявкою засудженого у судові засідання.

Статтею 8 КПК України розкрито одну із засад кримінального провадження - верховенства права, яка гласить, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що важливим у розумінні принципу верховенства права є також забезпечення рівноваги між інтересами суспільними та окремої особи, що є концептуальним критерієм поняття демократичного суспільства.

Однією із умов розуміння рівноваги інтересів є застосування принципу еволютивного тлумачення, за допомогою якого забезпечується практичний і ефективний характер прав особи, та умови верховенства права. Конвенція - це живий інструмент, який необхідно тлумачити у світлі умов сьогодення, а межі свободи міркування можуть бути різними залежно від обставин.

Принцип верховенства права вимагає від держав не лише поважати й застосовувати в передбачуваний та узгоджуваний спосіб запроваджені ними закони, а ще й забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя, довіри громадян до держави та створюваного нею закону.

Отже, на підставі вищевикладеного, у зв`язку із неможливістю встановлення фактів необхідних для розгляду подання, а також враховуючи положення ст. 539 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволення подання.

Керуючись ч.3, 4, 5 ст. 53 КК України, ч. 1, ч. 3 ст. 26 КВК України, ст.537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт або позбавлення волі відповідно до чинного законодавства стосовно засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1