Провадження № 1-кс/947/1547/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, за обставин викладених у письмовому вигляді у клопотанні, 28.10.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

На думку сторони обвинувачення, з метою конспірації та легалізації грошових коштів, отриманих від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_5 було відкрито банківські рахунки в ряді банківських установ, зокрема:

- банківський рахунок банківської картки "ПриватБанк" № НОМЕР_1 (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30);

- банківський рахунок банківської картки "ПриватБанк" № НОМЕР_2 (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30).

Так, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказані банківські рахунки могли використовуватися для здійснення протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_5 та на них можуть перебувати грошові кошти, отриманні за здійснення останнім своєї злочинної діяльності, а тому слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на банківські рахунки з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, проте від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника рахунків ОСОБА_5 з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Спеціальна конфіскація відповідно до ч. 1 ст. 961 КК України полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 307 КК України, санкція даної статті передбачає конфіскацію майна, що не суперечить вимогами ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Випадки застосування спеціальної конфіскації, відповідно до ст. 962

КК України: спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Частина 10 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

В рамках вказаного кримінального провадження, за обставин викладених у письмовому вигляді у клопотанні, 28.10.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

27.10.2023 року в період часу з 21 години 55 хвилин по 23 годину 30 хвилин, було проведено невідкладний обшук автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився під керуванням підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення якого було виявлено та вилучено, зокрема, банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Після чого, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що наразі є достатньо підстав вважати, що з метою конспірації та легалізації грошових коштів, отриманих від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_5 імовірно було відкрито вказані банківські рахунки для перерахування йому грошових коштів, отриманих імовірно від протиправної діяльності.

Отже, слідчий суддя вважає, що банківські рахунки, на які просить накласти арешт слідчий можуть містити у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, так як можуть містити у собі відомості щодо надходження грошових коштів від осіб, яким підозрюваний ОСОБА_5 імовірно сприяв у незаконному перетині державного кордону, а тому вони відповідають критеріям речових доказів, визначеним у ст. 98 КПК України.

Також, наразі існує сукупність достатніх підстав вважати, що грошові кошти, які надходили, надходять та вже знаходяться на банківських рахунках, на які просить накласти арешт слідчий, імовірно отримані в результаті кримінально протиправних дій та у випадку підтвердження таких обставин можуть бути використані для забезпечення спеціальної конфіскації.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення протиправних дій відносно грошових коштів, які можуть знаходитися на банківських рахунках, а тому існує необхідність у їх збереженні.

Грошові кошти, які надходили, надходять і знаходяться на вказаному розрахунковому рахунку, без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або на рахунки інших осіб.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, наявність достатніх підстав вважати, що зазначені у клопотанні рахунки, з необхідністю арешту яких звертається слідчий, імовірно використовувалися для отримання грошових коштів за вчинення кримінально-протиправних дій, в цілях забезпечення їх збереження, виключення можливості відчуження, передачі грошових коштів, та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на банківські рахунки, які закріпленні за банківськими картками, що належать підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

1.банківський рахунок банківської картки "ПриватБанк" № НОМЕР_1 (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30);

2.банківський рахунок банківської картки "ПриватБанк" № НОМЕР_2 (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1