Справа № 573/71/24
Номер провадження 1-кп/573/39/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 грудня 2023 року за №0000674 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця с. Білий Колодязь Бєлгородської області рф, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, непрацюючого, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №1796 від 06 грудня 2023 року, на підставі статей 45 «г», 49 «а» графи ІІ Розкладу хвороб, яка є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2008 року за №402, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої визнаний придатним для проходження військової служби.

06 грудня 2023 року під час спроби працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 вручити військовозобов`язаному ОСОБА_6 повістку про явку на 09 годину 20 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, останній відмовився отримувати цю повістку та ставити підпис в розписці, про що було складено акт. Разом з цим військовозобов`язаного ОСОБА_6 було додатково в усній формі повідомлено про необхідність явки о 09 годині 20 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого відправлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження військової служби.

Усупереч вимогам статті 65 Конституції України, положенням статей 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2264-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2739-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3058 - ІХ) ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про проведення на території України мобілізації, без поважних причин, свідомо не прибув 20 грудня 2023 року о 09 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки до військової частини НОМЕР_1 для проходження служби.

Після цього, діючи умисно, всупереч вимогам статті 65 Конституції України, положенням статей 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2264-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2739-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3058-ІХ), ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за станом здоров`я та інших поважних причин, передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Виконуючи вищевказані дії ОСОБА_6 розумів їх суспільно небезпечний характер, передбачав та бажав та настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у вигляді ухилення від виконання конституційного обов`язку та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто діяв з прямим умислом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 06 грудня 2023 року пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої визнаний придатним для проходження військової служби. Після цього разом з висновком ВЛК прибув до Білопільського військкомату. Там працівники ТЦК спробували вручити йому бойову повістку. Але від її отримання він відмовився. Після цього працівники ТЦК в усній формі повідомили йому про необхідність явки до Білопільського військкомату 20 грудня 2023 року для відправки у військову частину для проходження військової служби та попередили про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження військової служби. Проте, 20 грудня 2023 року він за викликом не прибув без поважних причин. При цьому наслідки відмови від явки до військкомату для відправки для проходження служби розумів.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, за згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_6 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами частини третьої статті 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за статтею 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання суд відповідно до вимог статей 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини другої статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке за кваліфікацією статті 12 КК України є нетяжким.

Особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, має задовільний стан здоров`я, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно (а. с. 26-30).

Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю злочину.

Органом досудового розслідування обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 зазначено щире каяття.

Проте, суд не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 квітня 2021 року в справі №457/529/20, щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

На момент розгляду справи судом обвинувачений повідомив про своє розкаяння неусвідомлено та нещиро, озвучивши це лише на словах, не підтверджених жодними діями, зокрема, не висловив свій жаль з приводу вчиненого та намір у подальшому виправити свою поведінку шляхом проходження служби за мобілізацією.

Визначені статтею 67 КК України обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені.

Таким чином, враховуючи наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, який не маючи передбачених законодавством підстав на відстрочку від призову чи інших поважних причин, у період воєнного стану, при оголошеній загальній мобілізації умисно проігнорував свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов переконання, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене статтею 336 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання відповідає встановленій частиною другою статті 50 КК України меті покарання та в умовах воєнного стану може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.

При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення пов`язане із ситуацією, яка наразі склалася в країні, збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина. ОСОБА_6 скоїв умисний нетяжкий злочин, але який створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпечності як вчиненого діяння, так і винуватого.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України - захист незалежності та територіальної цілісності України набуває особливого значення та повинен бути забезпечений усіма можливими засобами. Наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням сформує негативну думку інших військовослужбовців, вплине на їх бойовий дух та мотивацію, не сприятиме дотриманню мети покарання, сприятиме ухиленню інших осіб від призову на військову службу під час мобілізації, та в свою чергу вплине на якість оборони України, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

Вищенаведені аргументи унеможливлюють виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Речові докази: копію облікової картки до військового квітка серії НОМЕР_2 від 14 травня 1991 року, копію військового квітка серії НОМЕР_2 від 14 травня 1991 року, копію розписки ОСОБА_7 про отримання повістки разом з повісткою від 06 грудня 2023 року, копії аркушів книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 за 20 грудня 2023 року, копію довідки військово лікарської комісії №1796, копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_6 від 06 грудня 2023 року, копію акту про відмову в отриманні повістки ОСОБА_6 від 06 грудня 2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя