Провадження № 1-кп/521/1868/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002713 від 20.12.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.08.2020 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку вчинив новий злочин за наступних обставин.

09.12.2020 року о 18 годині ОСОБА_3 , зустрівся разом із неповнолітнім (ОСОБА-1), неповнолітнім (ОСОБА-2) та (ОСОБА-3), на площі «Бориса Дерев`янка» в місті Одеса.

Під час розмови (ОСОБА-3), повідомив присутнім, що він підписаний на телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що створений у додатку Телеграм. У вказаному каналі він веде переписку з адміністратором телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який запропонував викрасти відеокамери, розміщені на першому та четвертому поверхах першого під`їзду, в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , взамін на отримання винагороди.

При цьому, обов`язковою умовою, відповідно до завдання, повинна була проводитись відео-фіксація вчинюваного злочину для подальшого підтвердження виконання замовлення в обмін на винагороду.

Після цього, (ОСОБА-3), запропонував присутнім разом вчинити крадіжку відеокамер взамін на запропоновану винагороду, на що отримав згоду, та вони, всі разом направилися за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова 29б, для виконання покладеного завдання.

Переслідуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи таємно, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_3 , повинен був викрасти відеокамеру розміщену на стелі першого поверху з права навпроти вхідних дверей, які ведуть на сходи, (ОСОБА-3), повинен був фіксувати всі дії на відеокамеру мобільного телефону, а (ОСОБА-1), та (ОСОБА-2), повинні слідкувати за тим, щоб дії останніх не були помічені сторонніми особами.

В подальшому, цього ж дня о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_3 , (ОСОБА-1), (ОСОБА-2) та (ОСОБА-3), прибули до зазначеного будинку та зайшли до першого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , де на першому поверсі помітили 2МП купольну HDCVI відеокамеру торгової марки «Dahua Technology» модель DH-HAC-HDW1200RP (3.6 мм) вартістю 225 гривень, яка належала ОСОБА_6 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи таємно, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей, ОСОБА_3 , почав зривати відеокамеру, а (ОСОБА-3) в цей час, фіксував все що відбувається за допомогою відео-фіксації на камеру мобільного телефону.

В подальшому, ОСОБА_3 не зміг довести розпочате до кінця, і йому допоміг (ОСОБА-3), який потягнув камеру за провід внаслідок чого відірвав її.

В цей час, (ОСОБА-1), та (ОСОБА-2), відповідно до відведених ролей, знаходилися в під`їзді вказаного будинку, де спостерігали за обстановкою, щоб у разі необхідності допомогти довести розпочате до кінця та попередити спільників про небезпеку, а отже були чітко обізнані про наслідки діяння та бажали їх настання.

Після того, як відеокамера була зірвана з місця її закріплення, всі вищевказані особи разом вийшли з під`їзду на вулицю, де (ОСОБА-3), передав відеокамеру (ОСОБА-1), для її подальшої реалізації.

Продовжуючи доведення злочинного умислу до кінця, цього ж дня, о 19 годині 38 хвилин, ОСОБА_3 , (ОСОБА-2), та (ОСОБА-3), повернулись до вказаного під`їзду, а (ОСОБА-1), залишився біля під`їзду, де відповідно до відведеної ролі спостерігав за обстановкою, щоб у разі небезпеки повідомити спільників.

В цей час, ОСОБА_3 , (ОСОБА-2) та (ОСОБА-3), піднялись на четвертий поверх, де помітили відеокамеру, яка була розташована на стелі над вхідними дверима квартири АДРЕСА_3 .

Після чого, переслідуючи корисливий умисел направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_6 , а саме 2МП купольною HDCVI відеокамерою торгової марки «Dahua Technology» модель DH-HAC-HDW1200RP (3.6 мм) вартістю 225 гривень, діючи таємно, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей, ОСОБА_7 зірвав вказану відеокамеру, а (ОСОБА-2) та (ОСОБА-3), перебували неподалік, а саме, на міжповерховому сходовому майданчику між 3 та 4 поверхами вказаного під`їзду, де спостерігали за оточуючою обстановкою, щоб у разі необхідності допомогти довести розпочате до кінця та попередити про небезпеку, а отже були чітко обізнані про наслідки його діяння та бажали їх настання.

Після цього, (ОСОБА-3), передав викрадену відеокамеру (ОСОБА-2), для подальшої її реалізації.

Після вчинення вказаної крадіжки відеокамер, ОСОБА_3 , (ОСОБА-1), (ОСОБА-2) та (ОСОБА-3), з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, завдавши майнової шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 550 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 27 ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті та пояснив, що він разом з (ОСОБА-1), (ОСОБА-2) та (ОСОБА-3), в грудні 2020 року за адресою: м. Одеса вул. Ак. Філатова 29-Б, здійснили крадіжку двох відеокамер. У скоєному щиро покаявся. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 113 (сто тринадцять) гривень 00 копійок, а також 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок моральної шкоди - визнав.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч.2 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 , за встановлених судом обставин за ч. 2 ст. 27 ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 має реєстрацію та постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності.

Відповідно до висновків сектору ювенальної пробації м. Одеси Суворовського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, наданих у досудовій доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого та його спосіб життя, криміногенні фактори, що впливають на поведінку обвинуваченого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, фактично спричинені наслідки кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, та враховуючи його поведінку під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та в період іспитового строку знов вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, при цьому відсутні підстави для застосування при призначенні покарання ст. ст. 69, 75 КК України.

Також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше засуджений, а саме 25.08.2020 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та в період іспитового строку вчинив новий злочин, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком суду, невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вирішуючи заявлений в провадженні цивільний позов, суд враховує наступне.

Потерпілою ОСОБА_6 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 113 гривень 00 копійок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, а також 1000 гривень моральної шкоди, спричиненої злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вимоги позову визнав.

Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки судом встановлено, що було вчинене кримінальне правопорушення, внаслідок якого ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 113 гривень 00 копійок, вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню в цій частині.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи з доведеності вини відповідача в скоєнні кримінального правопорушення, суд враховує обставини за яких позивачу заподіяно шкоду, її душевні страждання внаслідок заподіяння шкоди, порушення через це звичного способу життя, суд дійшов висновку, щодо доведеності заподіяння позивачу моральної шкоди.

Разом з цим, при визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд враховує майновий стан винного ОСОБА_3 .

Крім того, суд враховує, що злочин, за який ОСОБА_3 обвинувачується, вчинений ним в неповнолітньому віці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення із обвинуваченого (як цивільного відповідача) саме 1000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди можна визнати таким, що повною мірою відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 65, 71, КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком, а саме вироком Кілійського районного суду Одеської області від 25.08.2020 року.

Остаточно до відбуття ОСОБА_3 , призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 , термін його попереднього ув`язнення, з 19 липня 2023 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 113 (сто тринадцять) гривень 00 копійок, а також 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду у сумі 113 (сто тринадцять) гривень 00 копійок та моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1