Справа № 462/9058/13-к
провадження 1-кс/462/1973/23
У Х В А Л А

19 жовтня 2023 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві спільної сумісної власності, мотивуючи це тим, що відпала потреба у подальшому арешті зазначеного майна, власником якого вона являється, оскільки кримінальне провадження № 0000053 від 27.02.2013 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_3 до суду не з`явилася, проте її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Старший слідчий СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 до суду не з`явився, однак в телефонному режимі повідомив про те, що кримінальне провадження №0000053 від 27.02.2013 року закрито, а відтак, неявка слідчого не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що 27.02.2013 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2013 року було задоволено клопотання слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту, та було постановлено накласти арешт на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить підозрюваній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши їй розпоряджатись та відчужувати вказану частку.

25.11.2021 року постановою старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0000053 від 27.02.2013 року закрито у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КПК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що із припиненням кримінального провадження будь-який арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19 прийшла до висновку, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Як убачається зі свідоцтва про право власності на квартиру від 19.09.1994 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КПК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Разом з тим, постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим, а тому питання про скасування арешту майна вирішено не було.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року).

Беручи до уваги, що кримінальне провадження № 0000053 від 27.02.2013 року, в межах якого було накладено арешт, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, в подальшому застосуванні арешту потреба відпала, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , який був накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2013 року в межах кримінального провадження № 0000053 від 27.02.2013 року.

Ухвала остаточна та апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.