Єдиний унікальний № 500/3637/17
Провадження № 1-кп/946/48/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у виправленні описки

23 лютого 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні заяву начальника відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ВП №1) ОСОБА_5 про виправлення описки у судовому рішенні у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001093, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станції Наурська Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_7 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_10 , заінтересована особа - начальник ВП №1 ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з оголошенням у розшук. Захисник ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_10 , заінтересована особа - начальник ВП №1 - у судове засідання щодо вирішення питання про виправлення описки не з`явились, про дату, час та місце його проведення були повідомленні належним чином, відповідно до ч. 2 ст. 379 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається

1.Начальник ВП №1 ОСОБА_12 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в резолютивній частині ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.01.2024 про застосування відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що надійшла до ВП №1 для виконання, замінивши формулювання «застосувати» відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу на формулювання «обрати» запобіжний захід. Начальник ВП №1 зазначає, що в резолютивні частині ухвали вказано про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , однак згідно ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Начальник ВП №1 також посилається на те, що в ч. 4 ст. 196 КПК йде мова про ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а щодо інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, у ч.ч. 1, 2 ст.196 КПК застосовано інше визначення, а саме у виді ухвал про застосування запобіжного заходу. Крім того, начальник ВП №1 посилається на те, що відповідно до наказу, затвердженого Міністерством внутрішніх справ України, Офісу Генеральної прокуратури, Національного антикорупційного бюро України, Служба безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 «Про затвердження Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», для внесення відомостей до міжнародної системи Інтерполу ініціатор розшуку надає, у тому числі завірену копію ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з перекладом на одну з мов Інтерполу. А тому, на думку начальника ВП №1, у випадку надсилання для виконання до Інтерполу ухвали суду від 08.01.2024 з формулюванням у виді «застосування», а не «обрання» запобіжного заходу, призведе до безумовної відмови в її виконанні, як не відповідну нормі вищезазначеного законодавства та підзаконного нормативно-правового акта.

Встановлені судом обставини

2.Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання начальника ВП №1 та просив суд виправити в ухвалі допущену описку, посилавшись на те, що поняття застосувати є більш широким, ніж поняття обрати, і застосування поняття застосувати може перешкодити виконанню рішення суду, оскільки в Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол використовується поняття саме обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

3.Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 січня 2024 року відносно ОСОБА_6 , обвинувачуваного за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), застосовано запобіжний у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

4.Суд, розглянув клопотання начальника ВП №1, вислухав думку прокурора ОСОБА_7 , дійшов висновку про відмову у виправленні описки в судовому рішенні з таких підстав.

5.Згідно ч. 1 ст. 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

6.Так, у п. 2 резолютивної частини ухвали від 08.01.2024 вказано «застосувати» ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

7.Питання про такі заходи забезпечення кримінального провадження як запобіжні заходи визначені главою 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК, тому саме нормами цієї глави слід керуватися в цих питаннях, а не будь-якими іншими, у тому числі підзаконними нормативно-правовими актами.

8.При аналізі положень глави 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК у більшій мірі законодавцем використано термін «застосування» запобіжного заходу. У тому числі саме такий термін використаний й у ст. 194 КПК, яка визначає підстави для застосування запобіжного заходу. Більше того, у ст.183 КПК, якою передбачений такий запобіжний захід як тримання під вартою, йдеться саме про його застосування. Також про застосування запобіжного заходу йдеться і в ст. 193 КПК, якою визначений порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Але, разом з цим, у деяких інших нормах КПК, у тому числі й у тих, на які посилається начальник ВП №1 та прокурор, законодавцем вжито термін «обрання» запобіжного заходу, але такий термін вживається у поодиноких випадках. Тому з огляду на положення ст. 183 КПК, якою визначений запобіжний захід у виді тримання під вартою, і в якій йдеться саме про його застосування, а також на положення ст.ст. 193, 194 КПК, якими визначений порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та про умови його застосування, то саме термін «застосування» є визначальним при вирішенні питання про будь-який запобіжний захід, незалежно від його виду, у тому числі й про тримання під вартою.

9.Але враховуючи, що наряду з терміном «застосування» законодавцем в деяких поодиноких випадках вживається також й термін «обрання» щодо запобіжних заходів, то ці два поняття слід вважати синонімами, тобто тотожними за своїм правовим значенням, а тому використання того або іншого терміну не слід вважати неправильним чи помилковим, а тим більше опискою.

10.На необхідності тлумачення термінів «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» як синонімічних, тобто тотожних за своїм правовим значенням, було зроблено акцент ще в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС) від 13.12.2018 у справі № 483/1186/16-к (провадження № 51-4991км18). У цій постанові ККС ВС на основі аналізу законодавчих норм КПК дійшов висновку, що чіткого розмежування між поняттями «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» кримінальний процесуальний закон не містить, а отже, і не повинно бути різних процесуальних наслідків у застосуванні цих понять.

11.Саме тому використання судом в резолютивній частині ухвали від 08.01.2024 терміну «застосування» запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не є опискою, а свідомим використанням передбаченого КПК терміну. Слід також звернути увагу на те, що сам прокурор у своєму клопотанні просив саме застосувати, а не обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

12.Крім того, судом вже неодноразово постановлялися ухвали з використанням саме такого терміну, і ще жодного разу не постало питання про неприйнятність ухвали. В цьому аспекті слід звернути увагу на таке.

13.Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Крім того, згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Також, відповідно до ст. 533 КПК, ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України. А за умисне невиконання ухвали, що набрала законної сили, або перешкоджання її виконанню, ст. 382 КК встановлена кримінальна відповідальність.

14.Тому ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для усіх органів державної влади, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України, незалежно від вжитих у ній термінів та понять.

15.Виходячи з наведеного, а також з викладених в клопотанні начальника ВП №1 про виправлення описки мотивів, наполягання останнього та прокурора на виправлені описки в ухвалі суду ґрунтуються на виключному формалізмі, який призводить до протиправного затягування виконання ухвали суду, що набрала законної сили, з надуманих підстав, що не узгоджується із завданнями кримінального провадження та із засадою обов`язковості судових рішень.

Керуючись ст.ст. 370 - 372, 379 КПК, суд -

постановив:

1.Відмовити у клопотанні начальника відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 та у внесені виправлень в ухвалі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.01.2024 про застосування відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

2.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Головуючий - суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3