печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержання законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурораОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000849, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержання законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурораОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 22.11.2023 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000849, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника Департаменту кіберполіції Національної поліції України № 49 о/с від 30.03.2021 ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ) обіймає посаду старшого інспектора з особливих доручень 3-го відділу (супроводження особливо важливих справ) Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

Так, ОСОБА_4 будучи службовою особою правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, до основних завдань якого входить попередження та протидія кримінальним правопорушенням у галузі протидії кіберзлочинності, 09.08.2023 діючи умисно, протиправно та всупереч інтересам служби, переслідуючи мету особистого збагачення та збагачення третіх осіб, висловив прохання у наданні неправомірної вигоди для себе та невстановлених службових осіб структурних підрозділів Національної поліції України і Служби безпеки України за невжиття заходів щодо припинення функціонування шахрайського «колл-центру».

У подальшому, 04.10.2023 приблизно о 16.10 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно та всупереч інтересам служби, переслідуючи мету особистого збагачення, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, одержав раніше обумовлену неправомірну вигоду в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, яка станом на 04.10.2023, відповідно до офіційного курсу Національного банку України, еквівалентна 585 441 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста сорок одна) гривні, за безперешкодну роботу шахрайського «колл-центру».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 КК України, а саме прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі.

Відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_4 05.10.2023 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Окрім того, під час здійснення досудового розслідування здобуто достатню кількість доказів, які вказують на причетність ОСОБА_4 до прикриття (за неправомірну вигоду) незаконної діяльності шахрайських «колл-центрів», які функціонують під виглядом трейдингових компаній та розташовані у м. Києві.

Шахрайські «колл-центри», які працюють під виглядом трейдингових копаній, функціонує наступним чином: отриманий клієнтський трафік потрапляє до Lead - менеджерів, які використовуючи CRM систему здійснюють розподіл баз між менеджерами з продажу (Closer менеджерами). Останні, в свою чергу, використовуючи SIP телефонію, здійснюють обзвін клієнтів, та по заздалегідь приготованому «СПІЧУ» пропонують інвестувати кошти в запропонований проект. Зі слів менеджера гроші клієнта зберігаються окремо від коштів компанії, що гарантує їх цілісність, тобто особа начебто вносить свої кошти на (ECN) брокерський рахунок, відкритий в тому ж банку, що і рахунок компанії брокера, при цьому обов`язково необхідно пройти верифікацію. Потім на комп`ютер або інше технічне обладнання клієнта буде встановлено програмне забезпечення МТ4, МТ5 з технічною можливістю підключення до ECN рахунку, що дозволить виводити заявку на реальний міжбанківський ринок, тому що це електронна система для здійснення торгівлі з прямим доступом, без посередників на шляху проходження даних по мережі. Котирування в особистому кабінеті платформи МТ4, МТ5, підтягується з інформаційних джерел за достовірність, яких відповідає поставник ліквідності. При цьому доступ до персонального кабінету має лише клієнт. Також менеджери запевняють, що вони та компанія в цілому, зацікавлені лише в проведенні клієнтом позитивних операцій на міжбанківському ринку, отриманні ним прибутку так як брокер отримає свою від неї комісію СВОП. Вже зацікавленого клієнта ознайомлює з сайтом та допомагає поповнити рахунок, за що отримують близько 20% від суми депозиту. Насправді відразу після поповнення рахунку кошти опиняються на заздалегідь відкритих зловмисниками офшорних банківських рахунках або крипто гаманцях та розподіляються між учасниками злочинної схеми у відсотковому співвідношенні розмір якого обумовлений правилами злочинної організації. За кордонами здійснюється «money laundering» після чого частина відмитих коштів потрапляє до організаторів та переводяться до України на утримання офісу і виплати заробітної плати працівникам (середня чисельність офісних працівників 500 осіб), яка складається з окладу та відсотків за виконання фінансового плану.

Під час досудового розслідування допитано у якості потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила, що у жовтні 2021 року вирішала отримати додатковий заробіток шляхом участі у трейдингових торгах, для цього у мережі Інтернет знайшла оголошення про трейдингову компанію під назвою «КІЕХО». У подальшому із ОСОБА_5 зв`язався менеджер компанії «КІЕХО» та запропонував інвестувати кошти з метою заробітку, під час проведення фінансових операцій. ОСОБА_5 встановила рекомендоване менеджером програмне забезпечення та внесла грошові кошти в особистий кабінет. В січні 2022 року, під час проведення торгів, менеджер компанії «КІЕХО» повідомив, що баланс грошових коштів, які раніше внесені ОСОБА_5 нульовий, оскільки акції в які інвестовано кошти втрачено через падіння ринкової вартості. 14 січня 2022 року до ОСОБА_5 зателефонував представник трейдингової компанії «Flex Capital», який запропонував додатковий дохід та допомогу в поверненні грошових коштів, що незаконно привласнила трейдингова компанія «КІЕХО» шляхом відкриття у трейдинговій компанії «Flex Capital» особистого кабінету та поповнення балансу. ОСОБА_5 погодилась та внесла на особистий баланс грошові кошти. У подальшому, в процесі спілкування з менеджером трейдингової компанії «Flex Capital», останній повідомив ОСОБА_5 що для повернення грошових коштів, привласнених трейдинговою компанією «КІЕХО» необхідно на особистий рахунок, відкритий у трейдинговій компанії «Flex Capital», внести аналогічну суму коштів яка була на рахунку трейдингової компанії «КІЕХО». Від вказаної пропозиції ОСОБА_5 відмовилась, після чого зв`язок з менеджером було втрачено а кошти привласнено.

Потерпілою ОСОБА_5 добровільно надано особистий ЕОМ (системний блок персонального комп`ютера), на який за порадою менеджера трейдингової компанії «КІЕХО», встановлено програмне забезпечення для участі нібито у біржових торгах.

Відповідно до висновку комп`ютерно-технічної експертизи, проведеної за ЕОМ (системним блоком персонального комп`ютера) ОСОБА_5 встановлено, що в ньому містяться дані (програмне забезпечення) які вказують на вчинення щодо ОСОБА_5 шахрайських дій, також в ЕОМ ОСОБА_5 міститься шкідливе програмне забезпечення яке могло бути використано під час вчинення щодо неї шахрайських дій, спрямованих на заволодіння належними їй грошовими коштами.

Згідно отриманих на виконання доручення матеріалів оперативного підрозділу, встановлено перелік осіб, причетних до функціонування шахрайських «колл-центрів» та місця роботи таких «колл-центрів», безперешкодну діяльність яких, за неправомірну вигоду, забезпечують співробітники Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

До функціонування шахрайських «колл-центрів» причетний зокрема ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Team Lider - менеджер в шахрайському «колл-ценрі» ОСОБА_7 ) використовує автомобіль MAZDA 6 білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 VIN - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

22.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді в ході проведення обшуку приміщення за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:

-мобільний телефон, яким користується ОСОБА_6 Iphone 13 Pro Max IMEI НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 з sim картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон, яким користується ОСОБА_8 Iphone 12 Pro Max IMEI НОМЕР_7 , IMEI 2 НОМЕР_8 ;

-мобільний телефон, яким користується ОСОБА_8 . Iphone 15 Pro Max IMEI НОМЕР_9 , IMEI 2 НОМЕР_10 з sim картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_11 .

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що речі, вилучені 22.11.2023, під час проведення обшуку в зазначеному приміщенні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У зв`язку з викладеним, 22.11.2023 постановою слідчого вказані вище речі визнані речовими доказами.

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки містить на собі відомості, що є важливими для кримінального провадження та можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_9 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні клопотання просить відмовити, в обгрунтування своєї позиції подала письмові заперечення, в яких зазначила, що клопотання прокурора є необгрунтованим, додані до нього матеріали не підтверджують доводів викладених у клопотанні, а накладення арешту на майно суперечить завданням та не відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вказує, що вилученні за місцем проживанння ОСОБА_6 засоби зв`язку належні йому та ОСОБА_8 , з клопотанням про арешт яких звернувся прокурор, не мають жодного відношення до обставин розслідуваних в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, прокурор у кримінальному провадженні - ОСОБА_10 , подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000849, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

До функціонування шахрайських «колл-центрів» причетний зокрема ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Team Lider - менеджер в шахрайському «колл-ценрі» ОСОБА_7 ) використовує автомобіль MAZDA 6 білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 VIN - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

22.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді в ході проведення обшуку приміщення за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:

-мобільний телефон, яким користується ОСОБА_6 Iphone 13 Pro Max IMEI НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 з sim картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон, яким користується ОСОБА_8 Iphone 12 Pro Max IMEI НОМЕР_7 , IMEI 2 НОМЕР_8 ;

-мобільний телефон, яким користується ОСОБА_8 . Iphone 15 Pro Max IMEI НОМЕР_9 , IMEI 2 НОМЕР_10 з sim картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_11 .

Прокурор вказує, що з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене в ході обшуку майно, яке постановою слідчого від 22.11.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000849 від 24.10.2022 року.

Відповідно до ст. 131 КПК України, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається.

Прокурор не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 майно дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити, оскільки слідчим суддею не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно. З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержання законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурораОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000849, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1