справа № 361/3599/23
провадження № 1-кп/361/902/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці, Срібнянський район, Чернігівська область, громадянина України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, раніше неодноразово судимого :

- 06.12.2019 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 20.12.2019 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з посиланням на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуючи тяжкістю покарання (від 5 до 8 років), відсутністю міцних соціальних зв'язків, ймовірності незаконного впливу обвинуваченим на потерпілу, свідків з метою приховання своєї злочинної діяльності, можливістю перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (незаконно впливати на осіб, які на теперішній час не допитані як свідки, однак їм можуть бути відомі обставини даного кримінального правопорушення), та існування ризику продовження скоєння кримінальних правопорушень, так як він раніше був неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м'якого запобіжного заходу не зможе запобігти заявленим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечували з посиланням на те, що обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час (з травня 2023 року) тримається під вартою, при цьому заявлені ризики не підтверджені та прокурором не доведені, відсутні докази впливу на потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, та свідків, обвинувачений проживає разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 , має постійне місце проживання в м. Бровари, тому просять застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту (в т.ч. цілодобового).

Належним чином повідомлені про дату час та місце проведення судового засідання потерпілі в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи без їх участі (т.1 а.с.95,149).

Заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою суду від 10.10.2023 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 08.12.2023 включно, однак, враховуючи, що на даний час ще не допитані потерпілі, свідки та обвинувачений, суд приходить до висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 .

Згідно п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали даного кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та його тяжкість, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме : скоєння крадіжки повторно в умовах воєнного стану та незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України, за які законодавством передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої (за ч. 2 ст. 289 КК України).

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув'язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, не одружений, зі слів проживає з цивільною дружиною ОСОБА_6 , вказані обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків, при цьому покарання, яке передбачене законом у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі на строк до 8 років, отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при встановленні ризику переховування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду.

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженні суд враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України).

На даний час в судовому засіданні не допитані потерпілі та свідки події кримінальних правопорушень, а беручи до уваги, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, отже ймовірний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - вплив обвинуваченого на потерпілих та свідків з метою зміни їх показів на свою користь.

Щодо існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень необхідно відзначити, що ОСОБА_4 не працевлаштований, отже не має законних джерел отримання доходу, обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, при цьому раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, однак відбувши покарання на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, з урахуванням критеріїв, що мають враховуватися при встановленні наявності того чи іншого ризику, суд дійшов висновку, що обставини, на які прокурор посилається в обґрунтування наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, у зв'язку із чим цей ризик не враховується судом при продовженні строку застосування запобіжного заходу.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 місця проживання не є вирішальною обставиною та не спростовує наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, тому з урахуванням встановлених під час розгляду даного клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом, а доводи сторони захисту не являються більш вагомими, ніж наявність ризиків, яким необхідно запобігти.

При вирішенні цього питання суд виходить з того, що на даному етапі судового розгляду: 1) особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , та встановлені ризики; 2) умови домашнього арешту, який по суті є «не суворою» формою ізоляції обвинуваченого, не запобігають можливості його вільного спілкування як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з свідками, потерпілими, з цих підстав домашній арешт не зможе ефективно запобігти вказаним ризикам; 3) враховуючи наведені обставини, дієвість кримінального провадження не зможе забезпечити і застава.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 01.02.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1