Справа № 513/1375/23
Провадження № 1-кс/513/66/23
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

про арешт майна

03 жовтня 2023 року слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Сарата Одеської області клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 29.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

02.10.2023 року старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000077 від 29.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що вищевказаний предмет має суттєве значення для встановлення важливих обставин вчинення даного кримінального правопорушення, зокрема необхідний для проведення експертних досліджень під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні N 0000038 від 08.07.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2023 року приблизно о 12 годині 37 хвилин інспектором СРПП ВП №1 Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_5 та поліцейським СРПП ВП №1 Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 на автодорозі ОСОБА_7 15,117 км, був зупинений автомобіль марки Volkswagen Тransporter державний реєстраційний номер реєстрації НОМЕР_1 за порушення ПДР та при перевірці документів у водія автомобіля ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , виникли сумніви, щодо справжності посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_9 , ВАН НОМЕР_2 та можливість його використання.

Далі, під час перевірки вищевказаного посвідчення водія виникли сумніви щодо його справжності, так як зовнішній вид посвідчення водія відрізнявся від оригіналу, а також при перевірці вказаного посвідчення водія по базам «ЦУНАМІ» виявилось, що посвідчення водія - НОМЕР_3 не значиться.

За даним фактом 29.09.2022 року внесені відомості до ЄРДР за №0000077,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

29.09.2023 року тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному проваджені №0000077, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказаний предмет має суттєве значення для встановлення важливих обставин вчинення даного кримінального правопорушення, зокрема необхідні для проведення експертних досліджень під час проведення досудового розслідування.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.168 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Підставою для арешту вищезазначеного майна зазначено запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження.

Вказує, що з метою збереження речових доказів та забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, а також з метою додержання розумних строків досудового розслідування та досягнення дієвості цього провадження, виникла необхідність у застосуванні передбачених законом заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням ст.170 КПК України просить задовольнити клопотання.

В судове засідання старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 не з`явилася. До суду надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вказане у клопотанні майно потребує проведення експертних досліджень, є майном процесуальний статус якого відповідає статті 98 КПК України, з метою припинення протиправної діяльності, забезпечення речових доказів, проведення всебічного та повного досудового розслідування, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, забезпечити накладення арешту на вилучений матеріальний об`єкт, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на наступне тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВАН НОМЕР_2 видане 29.11.2012 року та дійсне до 30.11.2062 року, категорії транспортних засобів «А», «В», яке поміщено до паперового конверту «Національна поліція. Слідче управління» та опечатано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляція на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1