Провадження № 1-кп/734/315/23 Справа № 734/5336/23
В И Р О К

іменем України

06 грудня 2023 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000010 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинка Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого - 03 листопада 2021 року Козелецьким районним судом Чернігівської області до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 - механік відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану 10 січня 2023 року близько 21 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд, займаючись сімейними справами, за адресою свого фактичного проживання, а саме у АДРЕСА_2 , не пов?язуючи його з проходженням військової служби, та в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , без поважних причин (за сімейними обставинами) та не отримавши дозволу командування. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, вважає, що дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім цього, суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, офіційно не працевлаштований, має постійне місця проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання в порядку приведення вироку до виконання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком за ч. 5 ст. 407 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_5