Справа № 745/485/23
Провадження № 1-кп/745/46/2023
УХВАЛА

13.10.2023 рокусмт. Сосниця

Сосницький районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Господарським судом Чернігівської області та представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області, розглянувши у закритому судовому засіданні в смт.Сосниця клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні за № 0000268 від 08.04.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 та просить покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудове розслідування та судовий розгляд даного кримінального провадження триває півроку. Обвинувачений увесь цей час перебуває під вартою.

Потерпіла ОСОБА_10 у жодне судове засідання не з`явилася. Починаючи з червня 2023 року, після направлення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 до суду, сторона захисту не має змоги скористуватися своїм правом допиту потерпілої. Її показання є ключовими у даній справі та фактично є єдиним доказом сторони обвинувачення щодо, начебто, вчинення його підзахисним інкримінованого йому злочину. Під час досудового розслідування стороною обвинувачення призначалося ряд судових експертиз. Постанови про їх призначення перебувають у розпорядженні суду. На момент скерування обвинувального акту відносно обвинуваченого до суду, висновки зазначених експертиз стороною обвинувачення не отримано. Відсутні дані висновки експертиз у розпорядженні сторони обвинувачення станом на 06.10.2023 року (на стадії судового розгляду). При цьому результати наведених вище судових експертиз мають суттєве значення для встановлення невинуватості підзахисного в інкримінованому йому злочині. Підзахисний, незважаючи на те, що є громадянином іншої держави, має сталі соціальні зв`язки у м. Чернігові. Так, на даний час в м. Чернігів проживає батько обвинуваченого - ОСОБА_11 , який потребує стороннього догляду за станом свого здоров`я. Також в м. Чернігові проживає близька подруга ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка заявляє, що у разі вирішення питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, будучи власником вказаної вище квартири, не заперечує щодо перебування та користування цією квартирою ОСОБА_13 під час зміни йому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Підзахисний виконував бойові завдання під час проходження військової служби у Бундесвері (збройних силах Федеративної Республіки Німеччина). Службу у Бундесвері, як військовослужбовець, проходив понад шість років. ОСОБА_14 має позитивні характеристики. Враховуючи перебіг судового розгляду, виключаються продовження існування такого ризику, як можливість обвинуваченим чинити тиск на потерпілу та свідків, з метою начебто зміни останніми своїх показань. Так, потерпіла ОСОБА_15 проживає в м. Шостка, Сумської області. Інші свідки проживають на території Чернігівської області. При зміні запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , останній, з урахуванням оголошеного військового стану на території України у будь-якому випадку позбавлений можливості пересуватись за межі м. Чернігова без дозволу суду. За таких обставин, враховуючи той факт, що на даний час, ОСОБА_14 , жодним чином не порушив покладені на нього процесуальні обов`язки підозрюваного та обвинуваченого, відсутність будь-якого ризику визначеного ст. 177 КПК України, вважає що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_16 клопотання захисника підтримав, просив суд змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, оскільки під вартою знаходиться вже шість місяців без будь-яких доказів його вини. ОСОБА_12 знає біля трьох років і він зможе знаходитися під домашнім арештом за місцем її проживання за її згодою. Він особисто в Україні проживає з 2020 року,три місяці в Україні живе,три - в Німеччині.

Прокурор заперечив у задоволенні клопотання та пояснив, що підставою для зміни запобіжного заходу можуть бути обставини, які виникли після обрання запобіжного заходу (зміна кваліфікації,стан здоров"я обвинуваченого).Під час обрання запобіжного заходу суд врахував всі ризики,які сприяють виконанню процесуальних обов"язків обвинуваченим. Ризики не зникли,не змінилися та продовжують існувати.

Предстаник потерпілої підтримав позицію прокурора та вважає ,що клопотання є безпідставним,невмотивованим і необгрунтованим. Відомості, які вказані в клопотанні є недостатніми для його задоволення.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

07.06.2023 ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду, залишеного без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15.06.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 09.07.2023 без права внесення застави. 06.07.2023 ухвалою Сосницького районного суду строк тримання під вартою продовжено до 01.09.2023. 17.08.2023 ухвалою Сосницького районного суду строк тримання під вартою продовжено до 14.10.2023. 22.09.2023 ухвалою Сосницького районного суду строк тримання під вартою продовжено до 20.11.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканість.

Друга частина статті 5 § 3 не надає судовим органам вибору між тим, щоб притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає передусім у забезпеченні умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Тому безперервне тримання під вартою у конкретному випадку може бути виправдане тільки за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинності, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до статті 5 Конвенції.Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Принаймні, на початковому етапі існування обґрунтованої підозри може виправдати тримання під вартою, але настає момент, коли цього вже не достатньо. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінене абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному конкретному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосовних до кожної справи (McKay v. the United Kingdom (Маккей проти Сполученого Королівства) [ВП], §§ 41-45; Bykov v. Russia (Биков проти Росії) [ВП], §§ 61-64; Idalov v. Russia (Ідалов проти Росії) [ВП], §§ 139- 141; див. також Labita v. Italy (Лабіта проти Італії) [ВП], §§ 152-153; та Kudla v. Poland

(Кудла проти Польщі) [ВП], §§ 110-111).

З огляду на принцип презумпції невинності, вивчивши всі факти, що свідчать на користь або проти існування необхідності захисту суспільних інтересів, яка б виправдовувала відступ від принципу поваги до особистої свободи за статтею 5 Конвенції, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ризики,які враховувалися судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою( ризик ,що обвинувачений буде переховуватися від суду та вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя шляхом незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків) не зникли.

При цьому судом враховуються вказані захисником обвинуваченого обставини та правові позиції ЄСПЛ, які дають підстави вважати, що більш м"який запобіжний захід (домашній арешт) буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Так, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja v. Estonia (Сулаоя проти Естонії), § 64). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v. Austria (Ноймайстер проти Австрії), § 10).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (Idalov v. Russia (Ідалов проти Росії) [ВП], § 145; Garycki v. Poland (Гарицький проти Польщі), § 47, 6 лютого 2007 року; Chraidi v. Germany (Храїді проти Німеччини)§ 40; Ilijkov v. Bulgaria (Ілійков проти Болгарії) §§ 80-81).

Перешкоджання судовому розгляду: ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v. Moldova (Бекчієв проти Молдови), § 59). Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу(Jarzynski v. Poland (Яжинський проти Польщі) § 43). Однак з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 44).

Суд звертає увагу на те, що домашній арешт, який полягає в забороні залишати місце проживання цілодобово є не менш суворим ніж тримання під вартою і відповідно до висновку ЄСПЛ за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 §1(с) Конвенції.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 22.09.2023 року у суда не було підстав для застосування більш м"якого запобіжного заходу. Однак, наразі захисником обвинуваченого надані докази, які вказують на наявність нових обставин, які суд врахував при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт.

Так, судом береться до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, має сталі соціальні зв"язки з ОСОБА_12 , що підтверджується поданою нею нотаріально завіреною письмовою заявою, в якій вона вказує, що обвинувачений є її близьким знайомим та вона не заперечує в перебуванні обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом у її власній квартирі в АДРЕСА_1 ; обвинувачений має позитивну характеристику з місця служби.

Крім того,суд бере до уваги,що в судовому засіданні був допитаний основний свідок обвинувачення та враховує поведінку потерпілої, яка жодного разу не з"явилася в судові засідання, чим позбавляє можливості її допиту.

Таким чином, суд доходить висновку про можливість застосування до обвинуваченого більш м"якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати строком на два місяці місце проживання за адресою АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням обов"язків передбачених ст.194 КПК України.

Даний запобіжний захід, за встановлених судом додаткових обставин, зможе в повній мірі запобігти ризикам, встановлених ухвалою суду від 22.09.2023, а саме можливості незаконного впливу на свідків та неповнолітню потерпілу, а також переховуванню від суда.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Окрім цього, необхідно роз"яснити обвинуваченому, що невиконання покладених на обвинуваченого ухвалою суду обов"язків, може бути підставою для застосування відносно нього більш жорсткого запобіжного заходу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.181, 193-194, 196, 199, 202, 205, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 задовольнити.

Змінити продовжений ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 22.09.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати строком на два місяці місце проживання за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткові обов"язки , передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- негайно прибувати за кожною вимогою до суду;

- не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду;

- утриматись від спілкування з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_15 та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до ГУНП в Чернігівській області свій паспорт (паспорти), інші документи, що дають право на виїзд з України ;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до місця перебування його під домашнім арештом за адресою АДРЕСА_1 та звільнити його з- під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію даної ухвали вручити учасникам судового провадження.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на орган Національної поліції за місцем перебування обвинуваченого під домашнім арештом - ГУНП в Чернігівській області.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Строк дії ухвали встановити до 10.12.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає і підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений о 09.00 год. 17.10.2023 року.

Суддя ОСОБА_1