Справа № 355/1607/23
Провадження № 1-кп/355/152/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002137 від 26.06.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта базова середня, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2023 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002137 від 26.06.2023 року за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

26 вересня 2023 року проведено підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду та продовжено строк тримання під вартою до 24 листопада 2023 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів у зв`язку з тим, що ризики, передбачені п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати та не відпали.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечує, просить обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вважає, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, надумані та не знайшли свого підтвердження.

Обвинувачений ОСОБА_5 згоден з клопотанням прокурора.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає необхідним задовільнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, закон передбачає застосування запобіжного заходу з метою запобігання саме спробам переховуватися від органів досудового розслідування і незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд вважає доведеним прокурором наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є реальними та дійсними, та неможливість обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у зв`язку з наступним.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні злочину, строк покарання за який передбачено від 7 до 15 років позбавлення волі, через що останній, не маючи постійного місця проживання і роботи, може переховуватись від суду.

Враховуючи, що потерпіла та свідки не були опитані судом, існує ризик того, що обвинувачений може вчинити на них вплив з метою зміни показів в суді, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, зважаючи на його особу.

Неможливе і застосування до обвинуваченого і запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки на даний час до органу досудового розслідування, прокурора не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання щодо обвинуваченого саме такого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту неможливе, оскільки ОСОБА_5 не має власного житла, та проживав до затримання в будинку, який йому не належить, а відбування домашнього арешту можливе з дозволу власника.

Крім цього, застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 не зможе запобігти спробам переховування від суду чи впливу на свідків, та є не співрозмірним з наслідками вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

В даному випадку, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанаєв проти України» обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 24.11.2023 року.

Враховуючи положення частини 4 статті 183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, що призвело до загибелі людини, суд не визначає розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177,183,194,199,314,315, 372,532 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 18 січня 2024 року, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, надіслати начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в частині оскарження продовження тримання під вартою протягом 7 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1