ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року

м. Київ

Справа № 464/4899/19

Провадження № 51-4200 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6 ,

виправданого (відеоконференція) ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дуліби Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Сихівський районний суд м. Львова вироком від 22 грудня 2022 року визнав ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та виправдав у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 06 квітня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2022 року - без зміни.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він умисно, з метою отримання доходів в березні 2019 року незаконно придбав та зберігав з метою збуту підакцизні товари (алкогольні напої).

Зокрема ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту та зберігання з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів, в березні 2019 року, перебуваючи на ринку по вул. Хуторівка, 4Б у м. Львові, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи незаконно виготовлені підакцизні товари (алкогольні напої, спиртовмісні рідини) в загальній кількості 25 ящиків (по 20 пляшок в кожному) алкогольних напоїв торгових марок "За волю Наливайко", "Grenday", "Yellow Blue" ємністю 0,5 л кожна та 90 паперових ящиків без маркування, в яких знаходяться поліетиленові пакети ємністю 10 літрів кожен з пристроями для розливання, заповнені рідиною із характерним запахом спирту з метою незаконного їх збуту для отримання прибутку, усвідомлюючи при цьому їх незаконне походження.

Вказані підакцизні товари ОСОБА_7 зберігав з метою збуту на території фермерського господарства «Слава Надії» у Пустомитівському районі Львівської області, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , та в гаражі по АДРЕСА_3 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , до фактичного їх вилучення 19.07.2019.

19 липня 2019 року в ході проведення обшуку на території фермерського господарства «Слава Надії» виявлено та вилучено: 280 пляшок алкогольних напоїв торгової марки "За волю Наливайко" ємністю 0,5 л кожна та 80 паперових ящиків без маркування, в яких знаходяться поліетиленові пакети ємністю 10 літрів кожен з пристроями для розливання, заповнені рідиною із характерним запахом спирту, а також в ході проведення обшуку гаражного приміщення виявлено та вилучено 20 пляшок алкогольних напоїв торгової марки "Grenday" ємкістю 0,5 л кожна та 20 пляшок алкогольних напоїв торгової марки "Yellow Blue" ємкістю 0.5 л кожна.

Згідно з висновками експертів № 3801 від 14.08.2019 та № 3803 від 16.08.2019 рідини у скляних пляшках та в полімерному пакеті з краном-дозатором, надані на експертизу, є імітацією алкогольних напоїв горілок та горілок особливих й виготовлені кустарним (саморобним) способом.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 204 КК України як незаконне придбання з метою збуту та зберігання з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв).

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що надані суду докази, на його думку, повністю підтверджують наявність у ОСОБА_7 умислу саме на збут підакцизних товарів, а суди не взяли до уваги, що обвинувачений повністю змінив свої показання, надані під час досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність зв`язку між постачанням ОСОБА_7 як торговим агентом ТОВ «Хмільний дім» алкогольних напоїв для ФОП ОСОБА_8 , та можливим постачанням їй фальсифікованих алкогольних напоїв.

Крім цього вважає, що апеляційний суд безпідставно вказав на неможливість вважати належним і допустимим доказом рапорту оперуповноваженого з ОВС ОУ ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9 , оскільки у вироку суду першої інстанції цей доказ таким не визнавався.

Також прокурор вказує, що збут означає будь-які оплатні чи безоплатні форми передачі підакцизних товарів, тому показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 про придбання вказаних товарів для надання працівникам ферми, свідчать саме про намір збуту цих товарів. Крім цього, вважає що суди не оцінили розмір вилучених підакцизних товарів, що саме по собі свідчить про умисел на їх збут.

Зазначені порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і виразилось у незастосуванні закону, який підлягав застосування. За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала подану касаційну скаргу і просила її задовольнити.

Виправданий та захисник заперечили проти задоволення касаційної скарги прокурора.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За частиною першою цієї статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до положень статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду є рішенням суду вищого рівня стосовно законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам статей 370, 419 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали, зокрема, зазначається короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Усі доводи, що містяться в апеляційних скаргах, мають бути проаналізовані з урахуванням наявних у справі доказів з тим, щоб жоден з них не залишився нерозглянутим. Однак цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказав, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, є прямий умисел, поєднаний з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, однак жодних належних доказів, якими б підтверджувалась мета ОСОБА_7 на збут незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв), суду не надано.

Не погоджуючись з таким висновком, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій зазначав про невірну оцінку наданих суду доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вказував про достатність наданих доказів для доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому ставив питання про необхідність повторного дослідження доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у незаконному придбанні з метою збуту та зберіганні з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв).

Під незаконним збутом розуміються будь-які способи оплатного чи безоплатного розповсюдження підакцизних товарів (алкогольних напоїв) серед невизначеного кола осіб (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позичання, пригощання тощо). Незаконний збут передбачає відчуження цих товарів іншій особі, яка може розпоряджатися ними (або їх частиною) як своїм майном.

Про умисел на збут підакцизних товарів (алкогольних напоїв) може свідчити їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут підакцизних товарів (алкогольних напоїв) ґрунтується на їх розмірі, упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідні товари, в тому числі, чи залежало від волі особи те, який розмір товарів опиниться у володінні особи, та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання підакцизних товарів (алкогольних напоїв) у значному розмірі, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут.

Спростовуючи доводи прокурора щодо неправильної оцінки доказів, апеляційний суд формально погодився з судом першої інстанції вказавши, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а саме доказів мети збуту предмету злочину.

Однак апеляційний суд не вказав, чому дійшов висновку, що, виходячи з кількості виявлених у ОСОБА_7 підакцизних товарів (алкогольних напоїв), способу їх пакування, а також з урахуванням показань обвинуваченого та свідка (його дружини), що ОСОБА_7 придбав вказані товари не лише для власного вживання, але і для вжитку працівниками ферми, дійшов висновку про відсутність в останнього умислу на збут цих підакцизних товарів (алкогольних напоїв).

Крім цього, колегія суддів Верховного Суду вважає слушними доводи касаційної скарги прокурора щодо порушень, допущених судом апеляційної інстанції при визнанні недопустимим доказом рапорту старшого оперуповноваженого з ОВС ОУ ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9 .

При вивченні матеріалів кримінального провадження було встановлено, що в судовому засіданні 17 листопада 2020 року зазначений рапорт було безпосередньо досліджено місцевим судом. Висновку про неналежність та/або недопустимість цього доказу місцевий суд у виправдувальному вироку не робив. Так само місцевий суд не робив висновку й щодо недостовірності показань свідка ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з приписами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, що є важливою гарантією права на справедливий суд.

Усупереч зазначеним вимогам закону, апеляційний суд, не досліджуючи докази в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, зокрема, не досліджуючи документи, не допитуючи свідків, вказав, що рапорт старшого оперуповноваженого з ОВС ОУ ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9 не може вважатись належним і допустимим доказом, а показання свідка ОСОБА_9 , які він давав в суді першої інстанції, є недостовірними. Тобто апеляційний суд надав цим доказам власну окрему оцінку, не досліджуючи їх, а не лише погодився з оцінкою, яку надав місцевий суд.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ст. 412 КПК України є істотними, а висновки апеляційного суду щодо обґрунтованості вироку місцевого суду, зокрема в частині правильного застосування положень закону України про кримінальну відповідальність, є передчасними.

У зв`язку з цим, касаційну скаргу прокурора потрібно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного перегляду потрібно усунути зазначені порушення, повно та всебічно перевірити доводи поданої на вирок апеляційної скарги з урахуванням наведених у цій постанові доводів та висновків й постановити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Тому, керуючись ст. ст. 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3