н/п 1-кп/336/1083/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001273 від 20.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , яка має середню спеціальну освіту, вдови, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2023 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю зустрілася із раніше знайомими їй ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та, маючи умисел на надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, маючи на меті створення сприятливих умов для багаторазового вживання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та бажаючи цього, безкоштовно, добровільно, надала раніше знайомим їй ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приміщення кімнат будинку АДРЕСА_1 , де, в період часу приблизно з 10 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні вищезначеної кімнати останні з дозволу та відома ОСОБА_4 вжили ін`єкційним шляхом раніше заготовлену речовину, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СE-19/108-23/13489-НЗПРАП від 01.09.2023 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон.

Діяння ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, задля власного вживання, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений час та у невстановленої особи, придбала 2 полімерні згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном та рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання вказаних речовин, ОСОБА_4 перенесла їх за місцем свого мешкання, а саме, до приміщення буд. АДРЕСА_1 , де стала зберігати їх задля власного вживання без мети подальшого збуту. Так, 26.08.2023 у період часу з 11 години 58 хвилин до 13 години 10 хвилин у ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності понятих, у приміщенні зали на полиці було виявлено та вилучено два полімерні зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/13489-НЗПРАП від 01.09.2023 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, маса якого в перерахунку на основу склала 0,2308 г, та рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, який згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-23/13489-НЗПРАП від 01.09.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину якого склала 57,914 г, які ОСОБА_4 зберігала без мети збуту за місцем свого мешкання до вилучення працівниками поліції.

Вказані діяння ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

02 листопада 2023 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченій покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, із покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та його захиснику.

Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не заперечували проти затвердження даної угоди і призначення обвинуваченій узгодженого покарання.

Обвинувачена в судовому засіданні пояснила, що під час укладення угоди діяла добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання.

При вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена свою винуватість визнала, ст. 12 КК України віднесені до проступку (ч. 1 ст. 309 КК України) та нетяжкого злочину (ч. 1 ст. 317 КК України).

В ході судового розгляду встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання вини, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За частиною 5 статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України, а тому вважає за можливе затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 03.11.2023 про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання обвинувачену, слід звільнити з випробуванням. Іспитовий строк, з урахуванням відомостей, що характеризують обвинувачену, щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, слід визначити мінімальний.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 листопада 2023 року, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на неї передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази медичні шприці в кількості 20 шт., 1 медичний шприц із залишками речовини бурого кольору, 1 медичний шприц із залишками прозорої речовини, фрагмент полімерної пляшки з нашаруванням речовини коричневого кольору, металевий пристрій для паління з залишками речовини чорного кольору, 2 саморобні пристрої для паління із залишками речовини чорного кольору, 2 полімерні зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору та речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження, що зберігаються в ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції (номер книги обліку речових доказів 26, порядковий номер 1610) знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржено з передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України підстав до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1