Справа 688/4150/23
№ 1-кп/688/27/24
Вирок

Іменем України

31 січня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0001044 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого лісником в Шепетівському районному спеціалізованому лісокомунальному підприємстві, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 , працюючи з 02.03.2015 року і по даний час лісником Комунального підприємства «Шепетівське районне спеціалізоване лісокомунальне підприємство», , (далі по тексту - Шепетівське РСЛП), відповідно до наказу директора Шепетівського РСЛП № 61 від 30.09.2022, з яким він був ознайомлений, тимчасово - з 10 жовтня по 02 листопада 2022 року, виконував обов`язки майстра лісу на майстерській дільниці № 1 вказаного підприємства.

При цьому, на ОСОБА_5 , як на виконувача обов`язків майстра лісу, обов`язки якого він виконував і раніше, поширювалися вимоги «Посадової інструкції про обов`язки, права і відповідальність майстра лісу Шепетівського РСЛП» (далі по тексту - Посадова інструкція), затвердженої наказом директора Шепетівського РСЛП № 4а від 04.01.2022.

Згідно з розділом 2 Посадової інструкції ОСОБА_5 виконував функції з: організації роботи лісників і контролю виконання ними своїх посадових обов`язків (пункт 2.1); координації роботи в межах майстерської дільниці з питань лісового господарства (пункт 2.2); організації розробки та виконання заходів по впровадженню безпечних методів роботи, нової техніки та технологій (пункт 2.3). Також, згідно з пунктом 3.2 розділу 3 Посадової інструкції ОСОБА_5 був зобов`язаний: керувати роботою та інструктувати лісників майстерської дільниці, з питань лісового господарства, охорони лісу, та питань охорони праці; контролювати дотримання лісниками виробничої трудової дисципліни, правил охорони праці; не допускати до роботи осіб, які порушують правила внутрішнього розпорядку, технологічні процеси, регламенти режими, карти та схеми, інструкції по охорони праці.

Відповідно до розділу 4 Посадової інструкції, виконувач обов`язків майстра лісу ОСОБА_5 несе дисциплінарну, матеріальну, карну відповідальність у встановленому порядку за: неприйняття мір по усуненню причин, які викликали виробничий травматизм, утворенню незалежних умов праці працюючих; свої розпорядження, дії або бездіяльність, які ведуть до порушення законодавства про охорону праці, правил та норм по охороні праці, питань лісового господарства. охорони захисту лісу; неналежне виконання або не виконання своїх посадових обов`язків, передбачених даною інструкцією; невиконання рішень, наказів та вказівок з питань охорони праці підприємства та інших вищих інстанцій.

Окрім того, відповідно до «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості» (нормативні правові акти з охорони праці 02.0-1.04-05), затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 119 від 13.07.2005: бригада (ланка) працівників, що направляється для виконання підготовчих робіт з прибиранням небезпечних дерев, ліквідацією захаращеності та зняттям з дерев завислої на них ламані, повинна бути забезпечена моторною пилкою, бандажем для одягання на відземки тріснутих дерев перед їх спилюванням, трактором зі сталевим канатом довжиною не менше 35 м або пересувною мотолебідкою з канатом такої ж довжини, прядив`яним канатом довжиною щонайменше 10 м з трирогим гаком, звалювальною вилкою і багром висотою не менше 4 м, упором з металевим наконечником для одягання на жердину, клинками з синтетичного матеріалу або сухої деревини твердолистяних порід, сокирами. На кожного працівника повинен видаватись чокер з канатом довжиною 5-8 м (п. 15.2.15); роботи на небезпечних територіях необхідно виконувати під безпосереднім керівництвом майстра або іншої посадової особи, яка пройшла перевірку знань з охорони праці на лісозаготівлі і отримала від роботодавця необхідні повноваження (15.1.20); усі працівники, які зайняті на лісосічних роботах або на переміщеннях круглих лісоматеріалів, повинні працювати в захисних касках, а лісоруби на звалюванні дерев та чокерівник - у сигнальних жилетках (пункт 15.1.30).

Також відповідно до Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ, дія якого поширювалася на виконуючого обов`язки майстра лісу ОСОБА_5 , та який був уповноважений на здійснення контролю за дотриманням лісниками Шепетівського РСЛП виробничої трудової дисципліни, передбачено, що: умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства (ст. 6); роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ст.13). З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме зокрема: здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці.

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи особою, яка зобов`язана дотримуватися правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, на яку були покладені обов`язки з контролю та дотримання лісниками Шепетівського РСЛП вимог п. 15.2.15 «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості», допустив їх порушення, за наступних обставин.

У вихідний день - 15 жовтня 2022 року, лісник Шепетівського РСЛП ОСОБА_7 рідний брат ОСОБА_5 , маючи на виконанні лісорубний квиток № 10 від 05.10.2022, ігноруючи обов`язкові вимоги, внесені в картку технологічного процесу в частині освоєння лісосіки комплексною бригадою в складі трьох чоловік, самовільно, без повідомлення про початок робіт членів бригади - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які визначені у картці технологічного процесу розробки лісосіки, та особиста участь у яких у розробці лісосіки в майстерській дільниці № 1 кварталі № 16 виділі № 39 вказаного підприємства є обов`язковою, розпочав роботи з її розробки, шляхом підпилювання стовбура дерев, які відведені для рубки. Такими своїми діями ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що такі роботи відповідно до п. 122 «Переліку робіт з підвищеною небезпекою» (НПАОП 0.00-2.01-05), затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15 віднесено до робіт з підвищеною небезпекою, порушив «Правила внутрішнього розпорядку Шепетівського РСЛП», затверджені колективним договором між Шепетівським РСЛП та уповноваженим від трудового колективу на 2021-2023 роки, № 627 від 25.03.2021, «Інструкцію з охорони праці лісника Шепетівського РСЛП», затверджену наказом директора Шепетівського РСЛП № 1 від 04.01.2022.

У подальшому, 17 жовтня 2022 року близько 08 години, лісник ОСОБА_7 зателефонував до свого брата - виконувача обов`язків майстра лісу ОСОБА_5 та сказав, що перебуває на території майстерської дільниці № 1, де має намір продовжувати проводити лісосічні роботи, які розпочав 15 жовтня 2022 року.

Окрім цього, лісник ОСОБА_7 по телефону повідомив ОСОБА_5 про те, що для виконання роботи йому необхідно залучити трактор, оскільки після робіт, проведених ним 15 жовтня 2022 року, у виділі № 39 зазначеної вище дільниці, залишилися небезпечні, «завислі» дерева, з частково підпиляними стовбурами.

Таким чином, 17 жовтня 2022 року виконувач обов`язків майстра лісу ОСОБА_5 дізнався, що лісник ОСОБА_7 15 жовтня 2022 року самовільно організував та проводив лісосічні роботи з порушенням «Правил внутрішнього розпорядку Шепетівського РСЛП» та «Інструкції з охорони праці лісника Шепетівського РСЛП», а також про планування таких робіт останнім та їх безпосереднє проведення 17.10.2022.

Разом з тим, достовірно знаючи про порушення ОСОБА_7 вимог вищевказаних нормативних документів, які регулюють порядок проведення лісосічних робіт, ОСОБА_5 жодних заходів до припинення робіт, які належать до категорії робіт з підвищеною небезпекою, не вжив. Так, володіючи інформацією про те, що лісосічні роботи лісником ОСОБА_7 проводяться на небезпечній території, тобто на виробничій ділянці з наявними небезпечними (завислими) деревами, без забезпечення працівників відповідними засобами та технікою, будучи відповідальним за дотримання лісниками виробничої трудової дисципліни, правил охорони праці, ОСОБА_5 порушив вимоги Посадової інструкції, зокрема: не вжив заходів по недопущенню до роботи осіб, які порушують правила охорони праці та внутрішнього розпорядку (п 3.2 розділу 3); бездіяв по відношенню до порушень правил та норм з охорони праці (п. 4.1 розділу 4).

Окрім того, виконувач обов`язків майстра лісу ОСОБА_5 порушив вимоги «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості», затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 119 від 13.07.2005, з якими він ознайомлений, а саме: не забезпечив безпосереднє керівництво під час проведення робіт на небезпечних територіях (п. 15.1.20); не забезпечив бригаду працівників відповідними засобами та технікою, фактично переклавши свій обов`язок, в порушення вищевказаних Правил, на ОСОБА_7 (п. 15.2.15).

Крім того допустив порушення вимог Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІ, а саме: не забезпечив умови праці лісників Шепетівського РСЛП на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування (ст. 6); не забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, не здійсненні контролю за додержанням працівниками технологічних процесів, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці (ст. 13).

Як наслідок, через бездіяльність виконувача обов`язків майстра лісу ОСОБА_5 , який зобов`язаний був заборонити проведення лісосічних робіт в межах кварталу № 16 виділу № 39, майстерської дільниці №1 Шепетівського РСЛП, лісник ОСОБА_7 без використання засобів індивідуального захисту, продовжив їх проведення та розпочав трелювання підпиляної ним 15 жовтня 2022 року деревини.

З цією метою, 17 жовтня 2022 року близько 09 години, лісник ОСОБА_7 самовільно залучив до виконання вказаних робіт осіб, які у трудових відносинах із Шепетівським РСЛП не перебували і відповідно, не мали право проводити вказані роботи та перебувати на місці їх проведення, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у користуванні якого, на підставі його заяви від 14 жовтня 2022 року про тимчасове користування транспортним засобом, знаходився трактор марки «Беларус», моделі 82,1, який перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ІШЕСЛА», та який був укомплектований навісним гідравлічним обладнанням у вигляді зацепів-кліщів для трелювання деревини, що відповідно до «Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 03.02.2021, відноситься до механізмів підвищеної небезпеки.

Того ж дня, близько 11 години, під час виконання ОСОБА_10 лісосічних робіт - стягування із пня завислого дерева (трелювання) за допомогою зацепів-кліщів зазначеного трактора, відбулося падіння стовбура дерева на ОСОБА_9 та лісника ОСОБА_7 , які перебували на відстані 14,3 метрів від нього, тобто у небезпечній зоні.

Внаслідок падіння дерева лісник ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з раною в лобній ділянці зліва, крововиливом в м`які покрови голови з внутрішньої їх поверхні, наскрізним ушкодженням твердої мозкової оболонки, крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, переломом лобної кістки з переходом на основу черепа, крововиливом в лобну пазуху та синцями навколо обох очей, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та внаслідок яких він помер на місці події.

Також, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із переломами кісток мозкового та лицевого черепа з крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку, забої речовини головного мозку, синці навколо обох очей, садна та крововиливи в м`які тканини лобно-тім`яної ділянки голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня».

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людей, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 272 КК України.

2.Відомості про укладену угоду.

31 січня 2024 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою, обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та узгодили міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 рік.

3.Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України - порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людей, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, посилаючись на наявність обставин, що мають істотне значення для даного кримінального провадження: беззастережне визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні даного кримінального правопорушення; вчинення злочину ОСОБА_5 вперше; щире каяття ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та активне сприяння в його розкритті; відсутність обтяжуючих обставин; відсутність претензій потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_5 як майнового, так і морального характеру, оскільки їм відшкодована шкода; наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, а саме обвинувачений систематично надає допомогу, в тому числі і грошову, Збройним Силам України; обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні двоє малолітніх дітей, а також батька як особу з інвалідністю 3 групи.

Крім того, прокурор просила врахувати, що відповідно до висновку судової експертизи слід врахувати поведінку загиблих людей, в тому, що вони не дотрималися правил безпеки, чим сприяли у настанні шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості. Пояснив, що працює на підприємстві безперервно з 2012 року, на дату події тимчасово виконував інші обов`язки, одним з померлих людей був його рідний брат, злочин вчинив з необережності. Має на утриманні двоє дітей та дружину, а також здійснює догляд за хворим батьком, який має 3 групу інвалідності. Його доходи дозволяють йому сплатити узгоджений з прокурором розмір штрафу. Також він розуміє, що не зможе працювати на своїй посаді, а буде переведений на іншу. Крім того, періодично надає грошову допомогу на ЗСУ, а також виконує безоплатні роботи в лісі для забезпечення військовослужбовців ЗСУ.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та просив затвердити означену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала, пояснила, що обвинувачений відшкодував шкоду, а тому вона підтримує свою письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_11 надала письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, письмову згоду на укладення угоди підтримала.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, визначена за ч. 2 ст. 272 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 2 статті 272 КК України у виді штрафу з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою.

Умови угоди та її укладення не суперечать інтересам суспільства, дозволяють уникнути часових та матеріальних витрат, пов`язаних із провадженням кримінального провадження, сприяють забезпеченню швидкого судового провадження без порушення прав сторін та заподіяння шкоди будь-чиїм інтересам. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

4.Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, здійснює догляд за хворим батьком, який має 3 групу інвалідності, надає помірну допомогу для ЗСУ, що підтверджується довідкою директора Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства від 31.01.2024 №20-2024.

Відповідно до протоколу трудового колективу Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства від 22.09.2023, присутні 35 членів підприємства клопотали перед прокурором та судом розглянути можливість щодо призначення ОСОБА_5 , який працює лісником з 2015 року, міри покарання у виді штрафу та зобов`язалися контролювати поведінку обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

5.Призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відповідно до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Суд бере до уваги таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Суд бере до уваги те, що обвинувачений в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілим у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, є законослухняним громадянином, має сім`ю, утриманців, працює.

Ці обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, на думку суду, є підставою для прийняття рішення про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 272 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 69 КК України, оскільки розмір штрафу становить понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян слід обов`язково призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою на узгоджений сторонами угоди мінімальний строк - 1 рік.

Крім того, суд враховує думку потерпілих, які надали свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості саме на таких умовах; спосіб (бездіяльність) та характер вчиненого злочину, форму вини, особу обвинуваченого, який відшкодував шкоду, а також поведінку загиблих людей, які також не дотрималися правил безпеки на роботах з підвищеною небезпекою, чим сприяли у настанні або збільшенні шкоди.

Враховуючи конкретні обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, дані, які позитивно характеризують його як особу та інші обставини справи, суд вважає можливим призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті за це кримінальне правопорушення, а також призначити узгоджене сторонами додаткове покарання.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що умови угоди не порушують жодних прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001044, укладену 31 січня 2024 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 (один) рік.

Речові докази: трактор марки «Беларус», моделі 82,1 залишити на зберіганні у ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судової експертизи у сумі 19 118,40 грн у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя Алла ЦІДИК