Провадження № 1-кп/638/1062/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м.Харків

Дзержинського районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002371 від 07.09.2023, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липчанівка, Ізюмського р-ну, Харківської обл., українця, громадянина України, неодруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.297 КК України,

ВСТАНОВИВ :

29 листопада 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002371 від 07.09.2023, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, у відкритому судовому засіданні.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_6 вважали можливим призначити судовий розгляд.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

За приписами ст. 511 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру є затвердження прокурором складеного слідчим або самостійне складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надіслання його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

За змістом п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002371 від 07.09.2023, відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Так, за змістом клопотання вбачається, що слідчий ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді госпіталізації останнього до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до положень ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Однак, не дивлячись на таку вимогу кримінального процесуального закону, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 не міститься жодних посилань на те, що ОСОБА_6 є суспільно небезпечним, а також на ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що має значення при прийнятті рішення судом про застосування певного, визначеного Кримінальним кодексом України, виду примусових заходів медичного характеру.

Окремо суд звертає увагу на неприпустимі формулювання, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , які суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України в частині поняття та мети примусових заходів медичного характеру та особливого порядку здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , зокрема, зазначено: «07.09.2023 року близько 08:30 год., ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, з корисливих мотивів, посягаючи на моральні засади в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, демонструючи своє негативне ставлення до суспільних принципів, які панують у цій сфері, вчинив наругу над могилою померлого ОСОБА_8 , що знаходиться на місцевому кладовищі села Липчанівка, Ізюмського району, Харківської області, привласнивши собі два прапори жовто - синього та червоно - чорного кольорів та один маленький прапор жовто - синього кольору, які перебували на могилі останнього. Після чого з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, чим завдав моральну і матеріальну шкоду згідно висновку судово- товарознавчої експертизи на суму 912,10 грн. Потерплій ОСОБА_9 ».

Викладене формулювання обвинувачення із зазначенням спрямованності (прямого) умислу, суперечить наведеному у клопотанні висновку судово-психіатричної експертизи про те, що ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Тобто, наведення таких відомостей у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру суперечить вимогам КК України та КПК України.

Так, відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно положень ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється зокрема за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

За таких обставин посилання у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на винуватість особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, у вчиненні кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, оскільки не враховує особливостей здійснення досудового розслідування стосовно осіб, які в стані неосудності вчинили діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто слідчий повинен був навести докази на підтвердження об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 за ознаками ч.3 ст.297 КК України, не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 92 КК України, ст. ст. 291, 292, 314, 315, 369-372, 395, 503, 504, 505, 511, 512 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002371 від 07.09.2023, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України - повернути прокурору Ізюмської окружної прокуратури Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 17 січня 2024 року о 15 годині 45 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1