Провадження № 1-кп/638/20/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 від 13.06.2023, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм Харківської області, громадянки України, українки, заміжньої, яка утриманців не має, не працює, пенсіонерки, раніше не судимої, із середньою технічною освітою, яка не є особою з інвалідністю, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2022 з 10 год. 38 хв. по 10 год. 40 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні AT «Ощадбанк», яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Паромна, 6, з банківської карти AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_6 , заволоділа грошовими коштами: 06.12.2022 року о 10 год. 38 хв. у сумі 5000 грн та о 10 год. 40 хв. в сумі 5000 грн, чим спричинила Головному управлінню пенсійного фонду у Харківській області матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 грн.

Крім того, 06.01.2023 з 11 год. 17 хв. по 11 год. 20 хв. ОСОБА_4 повторно, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно

знаючи, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи

ного суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у

приміщенні AT «Ощадбанк», яке розташоване за адресою: Харківська

область, м. Ізюм, вул. Паромна, 6, з банківської карти AT «Ощадбанк» №

НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_6 , заволоділа грошовими

коштами: 06.01.2023 року об 11 год. 17 хв. в сумі 7000 грн та 06.01.2023 року об 11 год. 20 хв. в сумі 2000 грн, чим спричинила Головному управлінню пенсійного фонду у

Харківській області матеріальну шкоду на загальну суму 9 000 грн.

Крім того, в період з 10.02.2023 по 27.02.2023 ОСОБА_4 повторно, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману,

достовірно знаючи, що ОСОБА_6 помер

ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння,

передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання,

перебуваючи у приміщенні AT «Ощадбанк», яке розташоване за адресою:

Харківська область, м. Ізюм, вул. Паромна, 6, з банківської карти AT

«Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_6 ,

заволоділа грошовими коштами: 10.02.2023 року о 14 год. 59 хв. в сумі 4064 грн;

15.02.2023 року о 14 год. 41 хв. в сумі 1305 грн; 27.02.2023 року о 16 год. 56 хв. в сумі 3030 грн, чим спричинила Головному управлінню пенсійного фонду у Харківській

області матеріальну шкоду на загальну суму 8399 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За результатами судового розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, судом вказані дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються:

за епізодом від 06.12.2022 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

за епізодами від 06.01.2023, 10.02.2023, 15.02.2023, 27.02.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України, як

заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнала в повному обсязі, щиро розкаялася, підтвердив правильність викладених в обвинувальному акті обставин та пояснила наступне. У 2020 році вона уклала із ОСОБА_6 договір довічного утримання. ОСОБА_6 надав їй свою банківську картку АТ «Ощадбанк» для здійснення платежів, купівлі необхідних речей, ліків. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, до цього вона надавала йому всю необхідну допомогу. На той час обвинувачена опинилася у скрутному матеріальному становищі, винаймала квартиру, так як її житло було пошкоджене, зняти грошові кошти зі своєї банківської картки вона не могла через те, що не працював банкомат, у січні 2023 її збив автомобіль, потребувала коштовного лікування. У грудні 2022 року на банківську картку померлого ОСОБА_6 надійшла його пенсія, яку ОСОБА_4 зняла 06.12.2022 в загальному розмірі 10 000 грн, розпорядившись грошима на власні потреби. Надалі на банківську картку ОСОБА_6 продовжувала надходити пенсія, що було видно з повідомлення від банку, яку ОСОБА_4 також знімала, витрачаючи кошти на власні потреби. Так, нею було знято пенсію з кари померлого ОСОБА_6 06.01.2023 в загальній сумі 9000 грн, 10.02.2023 - 4064 грн; 15.02.2023 - 1305 грн; 27.02.2023 - 3030 грн.

На даний час ОСОБА_4 добровільно відшкодувала потерпілому ГУ ПФУ України в Харківській області завдану матеріальну шкоду, сплативши на його рахунок 29859 грн 2656 коп.

Зазначила, що зняла грошові кошти, зараховані у якості пенсійної виплати померлому ОСОБА_6 , через особисті тяжкі обставини та скрутне матеріальне становище, що було обумовлене воєнним станом, окупацією м. Ізюм та вищенаведеними обставинами.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення нею фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового розгляду, прийняв рішення не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень доведена поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінальних проступків (ч. 1 ст. 190 КК України) та нетяжкого злочину (ч. 2 ст. 190 КК України), характер суспільної небезпеки діяння, конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона є заміжньою, утриманців не має, пенсіонерка, раніше не судима, із середньою технічною освітою, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря-нарколога та -психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Добровільно відшкодувала потерпілому 29540 грн 56 коп. матеріальної шкоди, що підтверджується відповідними квитанціями банку та заявою начальнику ГУ ПФУ України в Харківській області від 23.10.2023.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, добровільне повне відшкодування потерпілій стороні завданих збитків, вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих обставин та скрутного матеріального становища.

При призначенні покарання обвинуваченій в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, їх наслідки, вищевказані дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують покарання.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає такі види покарань як штраф, громадські роботи, виправні роботи, обмеження волі.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України встановлені види покарань: штраф, виправні роботи, обмеженням волі, позбавленням волі.

При цьому, покарання у виді громадських робіт, обмеження волі до осіб, що досягли пенсійного віку, згідно з вимогами ч. 3 ст. 56, ч. 3 ст. 61 КК України, не застосовуються.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 є пенсіонером за віком, не працює, а отже покарання у виді виправних робіт до неї також не може бути застосовано.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю злочинів. Вирішуючи питання щодо способу призначення остаточного покарання, суд враховує вищевказані дані про особу обвинуваченої та конкретні обставини справи та вважає необхідним застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, судом враховуються положення ч.ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи думку прокурора та досудову доповідь Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно якого виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити її відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, клопотань про обрання такого не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , дійсну до 01.2025 року з написом «Yurii Leksiunin», яка зберігається в Ізюмському РУП ГУНП в Харківській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -