КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6639/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.09.2023 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 17.08.2023 року, в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , належить ОСОБА_6 , а саме смарт-годинник «Samsung» в корпусі чорного кольору с/н RSAKBOH959D.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу у якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.09.2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Автор апеляційної скарги зазначає, що до клопотання не додано доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, що вказували б на те, ОСОБА_6 причетний до кримінальних правопорушень. Оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, яка не відповідає фактичним обставинам справи.

В судове засідання представник та прокурор не з`явилися, на адресу Київського апеляційного суду представник направила клопотання про відкладення розгляду справи. Однак представник повторно не з`явилася в судове засідання, поважності причини неявки у судове засідання клопотання про відкладення не містить.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційної скарги у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, ГСУ НП України

здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000975 від 03.10.2022 року, за підозрою ОСОБА_9 за ч. 1 ст.255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч.2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначається, що ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, у невстановлений проміжок часу, але не пізніше серпня 2022 року, маючи достатній досвід та авторитет серед осіб, які схильні до вчинення вказаних видів злочинів, а також лідерські якості, вирішив створити стійке об`єднання - злочинну організацію з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у незаконному виготовленні, зберіганні, перевезенні та пересилання з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, обіг яких обмежено - «амфетамін» та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP» в особливо великих розмірах на території України.

Так, ОСОБА_9 як лідер, організатор залучив до вищевказаної протиправної діяльності ОСОБА_11 , на якого покладена роль відправника психотропних речовин через поштового оператора ТОВ «Нова Пошта», ОСОБА_10 який створює ТТН у електронному кабінеті додатку «Нова Пошта», передає вказівки ОСОБА_9 до ОСОБА_11 з приводу відправок психотропних речовин та контролює діяльність останнього.

З проведених заходів також встановлена причетність до вказаних злочинів ОСОБА_12 , який відповідальний за фасування психотропних речовин, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які відповідальні за виготовлення психотропних речовин за місцем проживання.

Відповідно до проведених НСРД ОСОБА_9 безпосередньо здійснює управління діяльністю організації та керує учасниками, а саме ОСОБА_10 якому повідомляє адресата та вид психотропної речовини, яку необхідно відправити, та ОСОБА_11 , якому ОСОБА_9 ретранслює вказівки через ОСОБА_10 , або напряму.

При цьому ОСОБА_9 розподіляє між учасниками організації грошові кошти, отримані від збуту психотропної речовини, як особисто, так і за допомогою переказу на банківські картки (переказ здійснюється через банківську картку дружини останнього - ОСОБА_15 )

Під час розслідування зазначено, що вказана організація має високий рівень організованості які визначені ОСОБА_9 .

Вказана організація спеціалізується на виробництві психотропних речовин, таких як «амфетамін», обіг якого обмежено та «PVP» - особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Виробництво вказаних психотропних речовин здійснюється за різними адресами, на які, з метою перевірки періодично навідується ОСОБА_9 , що зазначається проведеними НСРД.

Разом із цим, в ході проведення досудового розслідування у різній мірі причетні наступні особи:

1) ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -дружина ОСОБА_9 , яка надає чоловіку свої банківські картки, на які поступають грошові кошти від продажу психотропних речовин;

2) ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - особа, яка відповідальна за зберігання психотропних речовин;

3) ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - роздрібний збувальник психотропних речовин на території Фастівського району, Київської області;

4) ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - здійснює допомогу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо перевезення та пакування психотропних речовин для їх подальшого збуту;

5) ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - відповідальний за здійснення виводу грошових коштів, отриманих внаслідок збуту психотропних речовин;

6) ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - особа яка, здійснює підбору осіб для участі злочинної організації;

7) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - роздрібний збувальник психотропних речовин на території Фастівського району, Київської області;

8) ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - імовірно, особа, яка здійснює виготовлення психотропної речовини;

9) ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - особа, яка відповідальна за зберігання психотропних речовин за місцем проживання;

10) ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - особа, яка здійснює виготовлення психотропної речовини;

11) ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - особа яка здійснює виготовлення та зберігання психотропної речовини за місцем проживання;

12) ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - здійснює вирощування особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, за місцем проживання;

13) ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_12 - особа, яка залучена до незаконного перевезення психотропних речовин;

14) ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - роздрібний збувальник психотропних речовин;

15) ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 - особа, яка залучена до незаконного перевезення психотропних речовин;

16) ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - надає приміщення, яке використовується для зберігання психотропних речовин.

17.08.2023 рокув будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2023, проведено обшук.

18.08.2023 року прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, яке було вилучене 17.08.2023 року, в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , належить ОСОБА_6 , а саме смарт-годинник «Samsung» в корпусі чорного кольору с/н RSAKBOH959D.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.09.2023 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 17.08.2023 року, в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , належить ОСОБА_6 , а саме смарт-годинник «Samsung» в корпусі чорного кольору с/н RSAKBOH959D.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на старт-годинник, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що вказане майно є речовим доказом та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Як вбачається зі змісту клопотання, смарт-годинник «Samsung» в корпусі чорного кольору с/н RSAKBOH959D постановою старшого слідчого від 17.08.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того процесуальний керівник зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у право власності, з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме спосіб накладення арешту на майно, як заборона відчуження, користування та розпорядження, оскільки такий спосіб арешту майна буде співмірним обмеженню права власності завданням кримінального провадження, для виконання яких прокурор звернувся із клопотанням.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 17.08.2023 року, в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , належить ОСОБА_6 , а саме смарт-годинник «Samsung» в корпусі чорного кольору с/н RSAKBOH959D, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4