Справа № 567/1318/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000156 від 08.06.2023

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Островське Первомайського району АРК, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

встановив

ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з проведенням загальної мобілізації, згідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ, Указу Президента України №59/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №2916-ІХ від 07.02.2023, Указу Президента України №255/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №3058-ІХ від 02.05.2023, будучи належним чином повідомленим про наслідки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, пройшовши військово-лікарську комісію, якою визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби. В подальшому, 25.05.2023 року ОСОБА_5 вручено повістку, згідної якої він зобов`язаний був прибути на 08:00 год. 30.05.2023 на збірний пункт шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку для проходження військової служби під час мобілізації.

Однак діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, не маючи права на відстрочку чи звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, 30.05.2023 ОСОБА_3 не прибув на збірний пункт шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку для проходження військової служби під час мобілізації, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вимоги Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ, тобто ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що дійсно з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, 30.05.2023 не прибув на збірний пункт шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку для проходження військової служби під час мобілізації.

Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено не тяжке кримінальне правопорушення, за вчинення якого не передбачено інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, згідно довідки КНБ "Острозька БЛ" від 13.05.2023 під спостепреженням у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно ст. 67 КК України не встановлені.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відтак, судом враховується характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Витрати на залучення експерта відсутні, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Повідомити ОСОБА_3 , що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1