ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 687/380/23

Провадження № 11-кп/4820/713/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.1 ст.122, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_6 на ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою, у кримінальних провадженнях №0000049 від 09.02.2023 року, №0000640 від 25.04.2023, №0000866 від 05.069.23,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11.10.2023 по 09.12.2023 року, включно.

Визначено розмір застави - шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн., що є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України. Вказаний розмір застави обвинувачений або заставодавець мають право внести на відповідний рахунок у будь-який момент.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що з метою недопущення ухилення ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, відносно нього слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11.10.2023по 09.12.2023 року, включно.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, суд виходив з тяжкості вчиненого діяння, обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його сімейного та матеріального стану, наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У разі внесення застави, достатніми запобіганню ризикам буде покладення на обвинуваченого обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно нього, на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Уважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, так як, потерпілий ОСОБА_8 надав неправдиві показання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд та прокурор проігнорували його клопотання про заміну йому захисника.

Не взято до уваги судом і те, що він заявляв клопотання про порушення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185КК України.

Апелянт просить змінити йому продовжений запобіжний захід, на більш м`який, оскільки у нього є батьки пенсійного віку, які потребують допомоги.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Вказані вимоги судом першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримані.

Згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Ухвала місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як убачається з матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, за ч.4 ст.185КК України від 5-ти до 8-ми років, за ч.4 ст.186 КК України від 7-ми до 10-ти років, з метою розгляду кримінального провадження у розумні строки, а також запобіганню незаконного впливу на потерпілих та свідків, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином, перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції взяв до уваги підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які не змінились.

Суд прийшов до правильного висновку, що ризики: переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; продовжують існувати та не зменшились.

Як у суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції прокурор довів, що застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Доводи апелянта про те, що у нього є батьки пенсійного віку, які потребують догляду, тому це є підставою для зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, позбавлені підстав, оскільки такі обставини існували на момент вчинення ним злочинів і не стали підставою для відмови від їх вчинення.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що ним заявлялись клопотання про заміну захисника та внесення в ЄРДР інформації про вчинення злочину потерпілим ОСОБА_8 , передбаченого ч.4 ст.185 КК України, то такі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на законність прийнятого судом рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 09.12.2023 року, включно, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2