Справа № 484/3559/23
Провадження № 1-кп/484/309/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за залі суду в м. Первомайськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, що має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

10.05.2023 року близько 12:30 год. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на центральний ринок, який розміщений на території КП «Флора» по вул. Юрія Гагаріна в м. Первомайськ Миколаївської області.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, близько о 12:40 год. ОСОБА_3 побачив автомобіль марки «АЗЛК 2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності та використовується ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_3 , діючи по раптово виниклому прямому умислу, направленому на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом таємного викрадення чужого майна, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, відкрив незамкнуті водійські дверцята автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, привів в дію двигун і почав рух, тим самим незаконно заволодів вказаним легковим автомобілем та спричинив майнових збитків потерпілому ОСОБА_5 на суму 23 770 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, матеріальний збиток відшкодовано, покарання просить призначити на розсуд суду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно незаконно заволодів автомобілем марки «АЗЛК 2141201», який належить ОСОБА_5 за умов та обставин викладених вище. У скоєному щиро кається.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, та враховуючи, що вони підтверджують, а не протирічать один одному, а відповідно допустимі, так як у суду відсутні сумніви у їх достовірності, то суд знаходить доведеною вину ОСОБА_3 в незаконному заволодінні транспортним засобом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно ст.12 КК України за ч.1 ст. 289 КК України - відносяться до нетяжкого злочину.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч.1 ст. 289 КК України.

Разом з тим, оскільки обвинувачений вину свою визнав, враховуючи розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином, яка повністю усунена внаслідок повернення потерпілому майна - автомобілю марки «АЗЛК 2141201», д.н.з. НОМЕР_1 та позицію прокурора, який вважав за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, позицію потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому на розсуду суду, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів для проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1673 грн. 00 коп.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню, зазначених в обвинувальному акті, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн. 00 коп.

Речові докази передані на зберігання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 згідно їх розписок, залишити останнім.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1