ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

м. Київ

Справа № 317/1651/23

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/807/919/23

Провадження № 51 - 4210 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 травня 2023 року.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія № 99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 травня 2023 року клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишено без задоволення та повернуто йому апеляційну скаргу разом з доданими матеріалами на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 травня 2023 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Надаючи власну оцінку обставинам свого звернення до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 , посилаючись на вимоги ст. 395 ч. 2 п. 2, ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, а також на практику касаційного кримінального суду, вважає, що суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 117 ч. 1 КПК України мав поновити йому строк на апеляційне оскарження та розглянути його апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції. Обґрунтовує касаційну скаргу зокрема тим, що батько засудженого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , діючи в інтересах свого сина, уклав із ним договір про надання правової допомоги лише 19 квітня 2023 року, після чого він, провівши побачення із ОСОБА_6 та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, 27 квітня 2023 року подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У пункті 8 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено гарантії, згідно з яким однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право особи на апеляційне оскарження, спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ст. 116 ч. 1 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням вказаних вимог закону та положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги з цих підстав має містити встановлені обставини щодо початку строку на апеляційне оскарження, дати звернення із апеляційною скаргою особою та відповідні мотиви, з яких виходив суд при прийнятті такого рішення.

Відповідно до ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувану захисником засудженого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області постановлено 14 квітня 2023 року з викликом та за безпосередньою участю засудженого ОСОБА_6 та іншого захисника - адвоката ОСОБА_9 , що підтверджується матеріалами провадження та не заперечується захисником ОСОБА_7 . За таких обставин, останнім днем строку, передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України, на апеляційне оскарження ухвали Запорізького районного суду Запорізької області, постановленої 14 квітня 2023 року, для захисника ОСОБА_7 було 21 квітня 2023 року, проте він звернувся із апеляційною скаргою лише 27 квітня 2023 року, тобто із пропуском семиденного строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції виконав вищезазначені вимоги процесуального закону, належним чином з`ясував обставини звернення захисником ОСОБА_7 з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що апеляційну скаргу подано ним із пропуском передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України строку, не визнавши при цьому поважними причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження, не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження за його заявою та постановив ухвалу відповідно до ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, повернувши йому апеляційну скаргу.

Мотивуючи рішення щодо відсутності поважних причин пропуску захисником ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначив, що укладення із захисником договору про надання правової допомоги після проголошення оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Крім того, апеляційний суд вказав, що договір про надання правової допомоги з захисником ОСОБА_7 було укладено в межах строку на апеляційне оскарження, що надавало йому можливість звернутись із апеляційною скаргою в межах передбаченого процесуальним законом семиденного строку та, у разі потреби, доповнити або змінити її в порядку ст. 403 КПК України.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з позицією касаційного кримінального суду зазначеною в ухвалі Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року (провадження № 51 - 3790 ск 20). Посилання захисника на іншу практику касаційного кримінального суду є нетотожним та не відповідає обставинам даного кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд не встановив обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску захисником ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та відмовив у задоволенні його заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином мотивувавши своє рішення.

Крім того, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що повернення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , не позбавляє засудженого ОСОБА_6 права на самостійне звернення з апеляційною скаргою з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги не знаходить.

Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 травня 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3