Справа № 559/3280/23
Провадження № 1-кп/559/270/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно матеріали кримінального провадження № 1100275 по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, працюючого в Мирогощанському аграрному коледжі на посаді столяра, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 30 серпня 2023 року, близько 08 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Шевченка, с. Мирогоща Перша, Дубенського району Рівненської області, поблизу будинку №54, на грунті виниклих тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно наніс потерпілій два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді забою скулової ділянки зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю, не заперечив факту умисного нанесення потерпілій легких тілесних ушкоджень та пояснив, що 30 серпня 2023 року в с. Мирогоща зустрів знайому ОСОБА_8 . Так як остання тривалий час поширювала неправдиві відомості про нього у селі, що його обурило. В подальшому, в ході словесної перепалки між ними, та маючи намір помститись, наніс ОСОБА_8 два удари кулаком в ліву частину обличчя. В той час мимо них проходив невідомий йому чоловік, який сказав йому заспокоїтися та припинити протиправні дії, тому він пішов додому. Більше суперечок між ним не виникало.

На даний час повністю усвідомив протиправність вчиненого проступку, про що щиро жалкує. Просив суворо не карати та не позбавляти волі. Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди визнає частково, вважає, що розмір моральної шкоди, визначений потерпілою у розмірі 10 тисяч гривень є завищеним та не відповідає ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення. Визнав розмір спричиненої ним моральної шкоди в межах 3000 гривень та повністю заявлену матеріальну шкоду у сумі 2508,66 гривень.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала покази про те, що 30 серпня 2023 року у ранішню пору доби вона йшла на роботу по вул. Шевченка в с. Мирогоща, Дубенського р-ну. По дорозі зустріла знайомого ОСОБА_3 , який без жодних на те причин, підійшов до неї та почав висловлюватися на її адресу нецензурними словами та наніс декілька ударів долонею та кулаком по її обличчю. Від вказаних ударів вона впала на землю, в неї почала боліти голова. Свідком неправомірних дій обвинуваченого став невідомий їй чоловік, який забрав ОСОБА_9 від неї та на цьому конфлікт закінчився.

Потерпіла зазначила, що ані в ході досудового розслідування, ані на стадії судового розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_3 , жодних збитків, заподіяних їй, не відшкодував, тому заявлений нею цивільний позов підтримує повністю, просить стягнути на її користь 2 508,66 грн. гривень у відшкодування завданої проступком матеріальної шкоди, підтвердженої доказами та 10000 тисяч гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, яку обґрунтовує тим, що після отриманих травмвона змушена була терпіти болі та страждання. Окрім того, тривалий час їй доводилося ходити у правоохоронні органи, з приводу розслідування кримінального правопорушення, спілкуватися із обвинуваченим, та в черговий раз нервуватися, що виразилося у порушенні нормального ритму її життя, сну та життєвих зв`язків і стосунків з оточуючими людьми.

Вищевказані свідчення обвинуваченого та потерпілої об`єктивно підтверджуються письмовими доказами дослідженими судом, а саме:

-протоколом слідчого експерименту від 01.09.2023 за участі свідка ОСОБА_10 , в ході якого останній розповів та відтворив спосіб завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 ( а.с.26).

-висновком судово-медичного експерта від 12.09.2023 року, яким встановлено, що вказані тілесні ушкодження виникли від дії одного-двох травматичних впливів тупого предмету та могли утворитися від ударів руками чи ногами, чи внаслідок дії інших тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.34-35),

Таким чином, із наявних у справі доказів вбачається, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку доведена повністю, а саме визнанням вини самим обвинуваченим, показами потерпілої та свідка, наявними у справі доказами і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За таких встановлених в ході судового розгляду справи обставин кримінального правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що вчинення проступку знайшло своє підтвердження та скоїв його обвинувачений ОСОБА_3 який підлягає притягненню до кримінальної відповідальності.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно до положень ст.50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

ОСОБА_3 розлучений, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,по місцю проживання органами місцевого самоврядування характеризується позитивно, офіційно працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання задоволення позовних вимог позивача про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди суд виходить з загальних засад відшкодування заподіяної шкоди в розумінні ст..ст. 1166,1167, 1187 ЦК України.

При цьому, суд приходить до висновку, що заподіяна та підтверджена доказами матеріальна шкода позивача ОСОБА_6 у розмірі 2508,66 гривень, підлягає стягненню з винної особи у повному розмірі.

Щодо визначення розміру відшкодування заявленої моральної немайнової шкоди суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Велика палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Завдану моральну шкоду потерпіла оцінює у розмірі 10 000 грн.

Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що зазначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

.На підставі вище наведеного, суд враховує зокрема те, що потерпіла внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального проступку отримала легкі тілесні ушкодження, в результаті чого зазнала фізичного болю та душевних страждань, пережила емоційний стрес. Однак, жодних доказів, які б підтверджували ступінь таких моральних страждань, потерпілою стороною суду надано не було. Також суд враховує, що кримінальний випадок стався на грунті тривалого побутового конфлікту між обвинуваченим та потерпілою. При цього, суд зазначає, що показанням потерпілої у справі про те, що жодних попередніх конфліктних ситуацій між нею та обвинуваченим не було до вчинення кримінального проступку є неправдивими , оскільки останні спростовані в ході судового розгляду справи. Тому, на думку суду, розмір заявленої матеріальної шкоди є завищеним, та не відповідає ступеню суспільної небезпеки вчиненого проступку. Окрім того, судом прийнято до уваги незначну тяжкість наслідків протиправної поведінки, короткочасний розлад здоров`я потерпілої, відсутність суттєвих тривалих змін у способі життя потерпілої у зв`язку із вчиненням щодо неї кримінального правопорушення. Тому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 4 000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду.

З урахуванням наведеного та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 , беручи до уваги дані, що його характеризують, враховуючи обставини та мотиви вчиненого проступку, думки потерпілої та прокурора, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах мінімальної санкції ч.2 ст. 125 КК України, у виді штрафу. На думку суду, саме таке покарання за своїм видом та розміром буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку і особі обвинуваченого та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Усатого ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, розміром 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 - 2508 (дві тисячі п`ятсот вісім) гривень 66 копійок матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком та 4000 (чотири тисячі) гривень у відшкодування завданої правопорушенням моральної шкоди.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1