Справа № 215/6635/20
УХВАЛА

15 лютого 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001076 про обвинувачення ОСОБА_4 , 1985 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.1 ст.353, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому , враховуючи необхідність завершення судового розгляду, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків і постійного джерела доходу обвинуваченого, тяжкість, кількість та суспільну небезпеку злочинів, суворо міру покарання, наявність судимостей, негативні характеризуючі данні про його особу, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину та ухилення від суду.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вказував на наявність місця проживання, відсутність наміру впливати на свідків , тривалий термін перебування під вартою, просив застосувати домашній арешт або особисте зобовязання.

Заслухавши думки учасників провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу (ст.183 КПК України).

Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд зазначає, що в даний час як і раніше ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, в т.ч. тяжких, які викликають значний суспільний інтерес і за які законом передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий (в т.ч. з випробуванням), не має міцних соціальних зв`язків і постійного місця проживання, тому наявний ризик ухилитися від явки до суду, з метою ухилення від можливого суворого покарання. Також ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні корисливих злочинів, не працює, не має постійного джерела доходу, що в сукупності з іншим свідчить про ризик продовження злочинної діяльності, з метою відшукання коштів для прожиття.

Також, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів

Доводи обвинуваченого не спростовують дані обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час. Щодо тверджень обвинуваченого про наявність житла - то вони матеріалами справи не підтверджуються. Щодо тривалого розгляду справи - то він має обєктивний характер.

Водночас, суд враховує, що на даний час завершити судовий розгляд неможливо у зв`язку з необхідністю дослідження письмових доказів.

Таким чином, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними на даний час, тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, інтереси правосуддя та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 14 квітня 2024 року, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 12.01.2021 року.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відхилити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

СУДДЯ