ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3934/23 Справа № 201/4054/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002006 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, українки, з вищою освітою, не заміжньої, працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої у Республіці Польща, не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Позовні вимоги ОСОБА_11 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3 932 гривні, а всього 23 932 гривні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл процесуальних витрат та речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, 23.10.2020 близько 14-30 год. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «ДЕУ-МАТІЗ», р.н. НОМЕР_1 , рухалася в місті Дніпрі по проспекту Гагаріна з боку вулиці Чернишевського в напрямку вулиці Телевізійної. Під час руху ОСОБА_13 грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.1(«зебра»), розташованого в районі перехрестя з вулицею Феодосійською, на якому знаходився пішохід ОСОБА_12 , який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля, не виконала вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України згідно якого: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», заходів до зменшення швидкості та зупинки для надання дороги потерпілому не прийняла і, продовживши рух, скоїла на нього наїзд.

В результаті ДТП ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми нижніх кінцівок: тупої травми лівого колінного суглобу, повного розриву медіального утримувача лівого надколінника, гематома та гемартрозу лівого колінного суглобу, саден правого колінного суглобу, які згідно висновку експерта відносяться до середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Вказаними діями ОСОБА_8 вчинила злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення Правил безпеки дорожнього руху, особою яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник, не оскаржуючи правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції скасувати і на підставі ч. 2 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_8 остання вчинила 23.10.2020, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 49 КК України свідчить про закінчення строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності 23.10.2023 року.

Також просить цивільний позов потерпілої залишити без розгляду, а процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених у ній просили її задовольнити, вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Законний представник потерпілого та представник потерпілого заперечували проти задволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вона вчинила 23.10.2020.

Таким чином, з 23 жовтня 2020 року строки давності за ч. 1 ст. 286 КК України у цьому кримінальному провадженні розпочали спливати та закінчились 23 жовтня 2023 року.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 2 ст. 49 КК України строків.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченої на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, оскільки строк давності з дня вчинення кримінального правопорушення закінчився.

Отже, станом на час здійснення апеляційного провадження та постановлення цієї ухвали, сплинув трирічний строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК України, ухвалений вирок щодо останньої не набрав законної сили, а тому ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_8 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачена підтримала апеляційну скаргу захисника, просила її задовольнити та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, обвинувачена підтвердила, що їй зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надала свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК України).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Крім того, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (Постанова ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі №203/241/17).

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ККС ВС від 10.08.2021 у справі №161/694/20, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, у зв`язку з закриттям кримінального провадження, цивільний позов ОСОБА_11 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 129, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати.

На підставі ч. 2 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов ОСОБА_11 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів, а саме за проведення судової фототехнічної та автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/85/86 від 25.01.2021 у розмірі 3922,80 грн., за проведення судової фототехнічної та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/104-21/8516 від 16.03.2021 у розмірі 1307,60 грн. та за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/10202-ІТ від 29.03.2021 у розмірі 1307,60 грн. віднести на рахунок держави.

Речовий доказ автомобіль «ДЕУ-матіз», р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4