УХВАЛА

іменем України

Справа № 678/1581/19

Провадження № 1-кп/684/3/2023

25 жовтня 2023 року смт Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар с/з ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Стара Синява клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 30 серпня 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арскипа Республіка Перу, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, несудимого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в:

30 серпня 2019 року о 05.43 год. до чергової частини Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення від лікаря швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 про необхідність забезпечення працівниками поліції безпеки під час госпіталізації психічно хворого ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , який веде себе агресивно та може завдати шкоди оточуючим. З метою проведення перевірки зазначеного повідомлення помічником чергового Летичівського ВП направлено на місце події наряд сектору реагування патрульної поліції Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області у складі інспектора сектору РПП №1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та поліцейського СРПП № 1 старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , які о 06 год. 03 хв. 30 серпня 2019 року прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому близько 06 год. 05 хв. фельдшер ОСОБА_7 відповідно до п. 1.6 ч.1 Інструкції «Про заходи та організацію взаємодії закладів охорони здоров`я та органів внутрішніх справи щодо запобігання небезпечним діям з боку осіб, страждають на тяжкі психічні розлади», затвердженої наказом МОЗ та МВС № 346/877 від 19 грудня 2000 року, усно звернулася до працівників поліції, які приїхали на виклик, із проханням про супровід ОСОБА_4 до Летичівської ЦРЛ для надання медичної допомоги, оскільки останній був агресивним та збудженим, і через свій стан та поведінку, міг створювати загрозу своєму життю та життю оточуючих.

У зв`язку з цим та відповідно до вимог ст.ст. 2, 41 Закону України «Про національну поліцію» старший сержант поліції ОСОБА_9 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , перебуваючи в однострої, з шевронами, погонами, іншими відповідними нашивками та нагрудним знаком поліцейського, які розташовані на однострої, відповідно до Наказу МВС України від 19 серпня 2017 року № 718 «Про затвердження правил носіння однострою поліцейських», а також маючи при собі табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, підійшли з дозволу власника будинку ОСОБА_5 до порогу будинку, де знаходився ОСОБА_4 та представившись, пред`явили службові посвідчення та запропонували останньому проїхати з ними в автомобілі швидкої медичної допомоги до Летичівської ЦРЛ.

На дану пропозицію ОСОБА_4 відреагував агресивно, висловився нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, на вимогу даних працівників поліції припинити свою протиправну поведінку та проїхати з ними в автомобілі швидкої медичної допомоги до лікувального закладу ОСОБА_4 не реагував, знаходячись на сходовій площадці перед входом до житлового будинку, після чого старший сержант поліції ОСОБА_9 , який знаходився перед сходами до житлового будинку застосував заходи фізичного впливу, а саме прийом рукопашного бою загин правої руки за спину з метою подальшого застосування спецзасобу кайданків для неможливості вчинення ОСОБА_4 подальших протиправних дій та завданні шкоди здоров`ю собі чи іншим особам.

В той же час, ОСОБА_4 своєю вільною від захвату лівою рукою схопив металевий совок, який стояв неподалік від нього біля порогу будинку, після чого наніс один удар вказаним совком в праву тім`яну ділянку голови ОСОБА_9 та в результаті вказаних дій ОСОБА_4 заподіяв старшому сержанту поліції ОСОБА_9 , у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, тілесні ушкодження у вигляді рани шкіри тім`яної ділянки волосистої частини голови справа та струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

В подальшому ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 застосували до ОСОБА_4 фізичну силу, оділи на руки спецзасіб кайданки, після чого, посадивши його в автомобіль швидкої допомоги, спільно із лікарем доставили до Летичівської ЦРЛ.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки ч.2 ст. 345 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №687 від 28 листопада 2019 року ОСОБА_4 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення страждав на хронічно протікаюче психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на даний час ОСОБА_4 страждає на хронічно протікаюче психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом, тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

До суду прокурором направлено клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

У судовому засіданні особа, щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у присутності законного представника та захисника надав суду пояснення та вказав, що з нього уже тривалий час знущаються працівники поліції та возять на лікування до медичних закладів, тому йому це не подобається. По обставинах, викладених у клопотанні, показав, що у той день у матері був день народження та все було нормально, але вночі в нього було передчуття, що приїде поліція, а зранку він вийшов у кухню та побачив двох поліцейських, які підійшли до нього, вони були у формі та з пістолетами, одного з них він знає це був ОСОБА_10 , опору їм він не чинив, просто хотів залишитись вдома, так як лише 2,5 місяці тому повернувся із лікарні, та через це одного поліцейського ОСОБА_10 випадково вдарив совком по голові, хоча не хотів цього робити, після чого йому наділи кайданки, була швидка допомога та його доставили до лікарні. Він не бажає їхати в лікарню, однак постійно невідомо хто викликає швидку допомогу та поліцію, і це вже триває 15 років. Тому заперечує щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу, так як вважає себе «нормальним», добре себе почуває, а у лікарні йому погано, в нього забирають сигарети, тощо, він хоче бути вдома, та може відвідувати лікаря амбулаторно.

Законний представникособи, щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 та захисник в судовому засіданні вважали неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_4 у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки опору працівниками поліції останній не чинив, працівники поліції перевищили свої повноваження, тому заперечували щодо задоволення клопотання про застосування відносно останнього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. Разом з цим, не оспорювали факту нанесення одного удару ОСОБА_4 металевим совком потерпілому ОСОБА_9 , однак звертають увагу, що це спричинило лише незначну рану голови, та було зумовлено необхідністю самозахисту, так як поліцейський ОСОБА_9 застосував прийом рукопашного бою та заломав праву руку ОСОБА_11 за спину, тому останній вільною рукою у наніс цей удар по голові, на якій поліцейський до того ж не мав захисної каски. Умислу в діях ОСОБА_4 не було та не може бути встановлена його вина, так як він через наявність хронічного психічного захворювання не може усвідомлювати свої дії та не може керуючи ними, має встановлену другу групу інвалідності. Відносно застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної допомоги не заперечили.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом відносно ОСОБА_4 задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про розгляд кримінального провадження, попередньо подавав заяву про розгляд без його участі.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

Вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки ч.2 ст.345 КК України, повністю підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених судом доказів, а саме:

- даними витягів з ЄРДР за №0000233 від 30.08.2019 року, відповідно до яких 30.08.2019 року близько 06.30 год. в смт. Меджибіж по вул. Кернична, 3 ОСОБА_4 здійснив опір працівнику поліції ОСОБА_9 та наніс один удар металевим совком у праву тім`яну ділянку голови, чим спричинив тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості; (а.с.24-26 Т2)

- письмовою заявою ОСОБА_5 від 30.08.2019 року, згідно якої останній надав дозвіл на огляд його домогосподарства у АДРЕСА_1 та надав металевий совок; (а.с.30 Т2)

- даними протоколу огляду місця події від 30.08.2019 року із доданими ілюстративними таблицями до нього, відповідно до яких оглянуто місце вчинення суспільно небезпечного діяння, яким є господарство у АДРЕСА_1 , в ході первинного огляду зафіксовано розташування проходу до будинку із лівої сторони, де знаходиться автомобіль та прив`язаний собака, довжина ланцюга дозволяє собаці повністю контролювати весь прохід до будинку, зафіксовано вхід до будинку, сходи із площадкою, з правої сторони від вході біля дверей на підлозі знаходиться металевий совок коричневого кольору, який було вилучено. (а.с.31-37 Т2)

- даними висновку №6703/2019 службового розслідування за фактом отримання поліцейським ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при виконанні службових обов`язків, яким встановлено, що 29.08.2019 року о 08.00 год. на добове чергування згідно книги нарядів Летчівського ВП в складі ГРПП заступили поліцейський сектору ОСОБА_9 та інспектор сектору ОСОБА_8 , які пройшли інструктаж, отримали вогнепальну зброю та спецзасоби, а 30.08.2019 року о 05.45 год. отримали повідомлення на службовий планшет про те, що в смт.Меджибіж лікар ШМД потребує допомоги поліції для супроводу психічнохворого громадянина до лікарні, прибувши на місце події на службовому автомобілі, із дозволу власника зайшли на подвір`я, де у подальшому ОСОБА_4 наніс один удар совком в праву сторону голови поліцейському ОСОБА_9 . За результатами розслідування встановлено неналежне виконання службової дисципліни, що виразилось у невикористанні приладу фото та відео фіксації під час виконання службових обов`язків, тому запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у виді зауваження. (а.с.39-46 Т2)

- даними судово-медичної експертизи згідно висновку експерта №123 від 26.09.2019 року, згідно з яким станом на 17.09.2019 року у ОСОБА_9 , 1987 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани шкіри тім`яної ділянки волосистої частини голови справа, струсу головного мозку, що могли утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупих предметів не виключено в строк та при обставинах, вказаних в ухвалі про призначення експертизи, і своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Можливість утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного росту є маловірогідною. (а.с.53-54 Т2)

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із доданим відеозаписом від 27.09.2019 року із свідком ОСОБА_8 , згідно з яким свідок у присутності двох понятих показав на статистові як ОСОБА_9 загинав праву руку ОСОБА_4 за спину, і як останній викрутився та наніс удар ребром совка металевого по тім`яній частині голови ОСОБА_9 (а.с. 55-57 Т2 );

- даними додаткової судово-медичної експертизи згідно висновку експерта №138 від 27.09.2019 року, згідно з яким можливість утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при обставинах вказаних свідком ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту 27.09.2019 року не виключається (а.с. 61-62 Т2 );

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із доданим відеозаписом від 08.11.2019 року із свідком ОСОБА_5 , згідно з яким свідок у присутності двох понятих вказав на обставини, що мали місце 30 серпня 2019 року, а саме показав на місце, де він знаходився, коли за його викликом приїхали працівники ШМД із працівниками поліції для госпіталізації його сина, який хворіє психічною хворобою, показав на місце, де він тримав собаку в той час, коли ОСОБА_9 направився до будинку, та за ним проходив інший працівник поліції, а син ОСОБА_4 перебував на сходовій клітці біля будинку, він бачив як ОСОБА_9 обняв сина за тулуб, а син вільною рукою схопив металевий совок та вдарив поліцейського ОСОБА_9 по голові, після чого він крикнув до іншого поліцейського, щоб він допоміг, після цього на сина оділи кайданки та повели до автомобіля ШМД і доставили до лікарні (а.с. 63-66 Т2 );

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із доданим відеозаписом від 08.11.2019 року із свідком ОСОБА_12 , згідно з яким свідок у присутності двох понятих показала на місце, де вона знаходилась, коли до будинку підійшли працівники поліції та вказала на сходову клітку, де знаходився її син, вказала на місце, де вона повернулась та побачила в руках сина металевий совок та вони «борикались» із одним поліцейським ОСОБА_9 , та вказала на місце, де знаходився інший поліцейський, який також прибув на виклик (а.с. 67-70 Т2 );

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із доданим відеозаписом від 27.09.2019 року із потерпілим ОСОБА_9 , згідно з яким потерпілий у присутності двох понятих показав на статистові як він загинав праву руку ОСОБА_4 за спину, і як той викрутився та наніс удар ребром совка металевого по його тім`яній частині голови (а.с. 49-51 Т4 );

- даними додаткової судово-медичної експертизи згідно висновку експерта №137 від 27.09.2019 року, згідно з яким можливість утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при обставинах вказаних ним в ході проведення слідчого експерименту 27.09.2019 року не виключається (а.с. 61-62 Т2 );

- даними витягу про отримане повідомлення на лінію 102 №42373712 від ОСОБА_7 (з органів охорони здоров`я ) 30.08.2019 року о 05.43, згідно змісту якого лікар ШМД повідомила, що їдуть за адресою у АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_4 , 1981 року народження, психічнохворий, поводить себе неадекватно, просить із нею зв`язатись та повідомити коли приїде екіпаж. (а.с. 57 Т4 );

- протоколами медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 93 та №94 від 30 серпня 2019 року, згідно яких поліцейські СРПП ОСОБА_9 . ОСОБА_8 за результатами огляду тверезі (а.с. 58-61 Т4 ).

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду показав, що його син ОСОБА_4 тривалий час хворіє психічною хворобою та періодично проходить лікування в психіатричній лікарні у Скаржинцях, згідно призначеного лікування один раз в місяць йому вводять укол, від якого сину стає погано, тому він за таких обставин змушений викликати швидку допомогу для його госпіталізації. Щодо подій 30 серпня 2019 року, то син 3 доби не спав та не їв нічого, погано себе почував, був збуджений, тому він викликав швидку медичну допомогу та на його виклик приїхала лікар чи фельдшер та працівники поліції, серед яких був ОСОБА_13 , який вже попередньо декілька разів був на його виклику для супроводу медиків. Цього разу чомусь лікар залишилась в автомобілі швидкої допомоги, а замість лікаря першим пішов до будинку ОСОБА_9 , якого він пропустив, тримаючи за ланцюг собаку, після ОСОБА_9 пройшов лейтенант ОСОБА_8 , а він в цей час продовжував тримати собаку та знаходився на відстані 15 метрів від входу в будинок. Син ОСОБА_4 почув лайку собаки та вийшов на сходові клітку, а потім все пройшло моментально, він побачив, що ОСОБА_9 заломав сина, обняв за тулуб, а син вільною рукою схопив металевий совок та вдарив поліцейського ОСОБА_9 по голові з метою самозахисту, після чого він крикнув до іншого поліцейського, щоб він допоміг, та вони підбігли до сина, після цього на сина оділи кайданки та повели до автомобіля ШМД і доставили до лікарні. Вважає, що в даному випадку поліцейський ОСОБА_9 перевищив свої повноваження, до того ж не мав на голові захисної каски, тому а в діях ОСОБА_4 немає складу кримінального правопорушення, так як останній змушений був нанести удар з метою самооборони предметом, який виявився в нього під рукою.

Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , суду повідомила, що 30 серпня 2019 року зранку приїхала до сина швидка медична допомога, оскільки уже три дні він не спав, був тривожний, тому чоловік і викликав медичних працівників. Коли приїхала ШМД із поліцейським, вона в цей час вийшла з будинку та відійшла викидати сміття за 2-3 метри від дверей, першим підійшов поліцейський ОСОБА_13 , а чоловік в цей час тримав собаку за ланцюг. Вона у той момент поставила відро, а піднявши голову побачила, що ОСОБА_9 повалив ОСОБА_11 і захопив його, а син мав у руках металевий совок, яким вдарив поліцейського ОСОБА_9 . Чоловік в цей час тримав собаку, а коли підійшов, то вже все закінчилось, бо підійшов ще інший поліцейський, надали на ОСОБА_11 кайданки та повели до автомобіля швидкої допомоги.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 30 серпня 2019 року він перебував на чергуванні СРПП разом із поліцейським ОСОБА_9 та їм надійшло повідомлення про те, що хворий ОСОБА_4 потребує супроводу для госпіталізації до медичного закладу, після чого вони зв`язались із лікарями та прибули до місця його проживання. Лікарі сказали, що хворий в будинку та веде себе агресивно, їх зустрів батько, та першим до входу в будинок пішов ОСОБА_9 , після нього направлявся він, а ОСОБА_5 тримав собаку, щоб вони могли вільно пройти. На площадці при вході в будинок знаходився ОСОБА_4 , з яким не виходило встановити контакт, так як він відмовлявся їхати в лікарню, обзивав їх нецензурно був агресивний та не реагував на зауваження. ОСОБА_9 знаходився навпроти ОСОБА_4 на сходах, а він був збоку, так як сходи були відгороджені з його сторони перилами, після попереджень ОСОБА_9 застосував прийом рукопашного бою загин руки за спину, однак ОСОБА_4 іншою рукою вдарив його металевим совком по голові, після чого підбіг він - ОСОБА_8 , вони разом утримували ОСОБА_4 , наділи кайданки та провели до автомобіля швидкої допомоги. ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_9 в праву частину голови, від чого потекла кров. Також свідок повідомив, що у них на той час не було нагрудної камери, а фельдшер не йшла до будинку, бо сказала, що хворий агресивний.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що працює фельдшером та у той день прибула з водієм на виклик до хворого ОСОБА_4 , повідомивши при цьому працівників поліції для супроводу хворого та очікувала поліцію, тому що без супроводу поліції вона не має право здійснювати примусову госпіталізацію психічнохворих. До ОСОБА_4 вона на виклик уже приїжджала, такі виклики батьки здійснюють для примусової госпіталізації ОСОБА_11 . У той день їх зустрів батько хворого, вона залишилась за межами господарства, а поліцейські пішли до будинку, при цьому не вдягнувши захисні каски, спочатку один поліцейський, потім інший, а через декілька хвилин вони вийшли та вели ОСОБА_11 до автомобіля швидкої допомоги та у одного із поліцейських була розбита голова та текла кров. Вона перебувала на вулиці, так як згідно їхнього медичного протоколу першими до хворого йдуть працівники поліції та кличуть її, тому вона очікувала, чула якусь розмову, крики, але їх змісту не пригадає. ОСОБА_9 вона надавала першу допомогу, в нього на голові була рана близько 10 см. та кровотеча, сказали, що ОСОБА_11 вдарив його металевим совком по голові.

Свідок ОСОБА_14 вказав, що на той час він перебував на посаді помічника чергового Летичівського ВП та було отримано звершення із швидкої допомоги, щоб направити екіпаж поліції для супроводу хворого ОСОБА_4 , тому були направлені поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які перебували в цей день у цілодобовому чергуванні СРПП. Після повернення поліцейських, вони повідомили, що ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме йому було завдано удару совком по голові. Також свідок вказав, що перед заступанням на цілодобове чергування поліцейські проходять інструктаж та їх видаються засоби індивідуального захисту, бронежилети, каски, кайданки та зброя.

Під час судового розгляду судом прийнята відмова прокурора від допиту свідка ОСОБА_15 , інші учаснику судового провадження не наполягали на його допиті.

За таких обставин суд вважає, що в ході судового розгляду відповідними доказами, належність і допустимість яких ніким не спростована, доведено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки ч.2 ст.345 КК України.

Разом з тим, суд знаходить безпідставною кваліфікацію дій ОСОБА_4 згідно поданого клопотання за ч.2 ст.342 КК України, оскільки із встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження вбачається, що дії ОСОБА_4 по відношенню до працівника поліції у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язківза обставин, викладених у клопотанні, які мали наслідком заподіяння старшому сержанту поліції ОСОБА_9 легких тілесних ушкодженьне були «розірвані у часі», а розвиток подій від опору до застосування насильства відбувався динамічно і практично одночасно.

З таких обставин, коли особа вчиняє спочатку менш суспільно небезпечне діяння, а потім більш суспільно небезпечне однорідне посягання, це свідчить про розвиток суспільно небезпечної поведінки особи, і вчинене підлягає кваліфікації як одиничне більш суспільно небезпечне кримінальне правопорушення, тому дії особи слід кваліфікувати лише за ст.345 КК України і не потребують додаткової кваліфікації за ч.2 ст.342 КК України. Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 липня 2019 року в справі № 688/1521/1.

Окрім цього, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Таким чином, кваліфікацію дій щодо вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки ч.2 ст.342 КК України слід виключити із клопотання як зайву та його дії слід кваліфікувати як вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки ч.2 ст.345 КК України, тобто заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При цьому, жодних об`єктивних даних, які б вказували на перебування ОСОБА_4 на час вчинення суспільно небезпечного діяння у стані необхідної оборони, як про це вказує його законний представник, судом не встановлено, докази щодо таких обставин у матеріалах справи відсутні.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №687 від 28 листопада 2019 року ОСОБА_4 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення страждав на хронічно протікаюче психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на час проведення експертизи страждає на хронічно протікаюче психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом, тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом та внаслідок свого психічного стану може бети небезпечним для самого себе та інших осіб. (а.с.93-97 Т2).

Отже, вищевказане суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.345 КК України ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності.

За результатами проведення додаткової судово-психіатричної експертизи № 460 від 30 червня 2023 року встановлено, що ОСОБА_4 на теперішній час виявляє параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, ОСОБА_4 не усвідомлює своїх дій та не може керувати ними, ОСОБА_4 , який страждає психічним захворюванням, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги. (а.с.243-246 Т3).

Також вказаним висновком установлено, що ОСОБА_4 після проведення судово-психіатричної експертизи у 2019 році неодноразово лікувався, виписувався у стані покращення, при теперішньому обстеженні наявність галюцинацій заперечує, маячних ідей не висловлює, тому він потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги та на теперішній час за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства.

Частиною 2 ст.19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворіння.

Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.

Частиною 2 ст. 513 КПК України встановлено, що у разі визнання доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання і на даний час також страждає хронічним психічним захворюванням, тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 09 березня 2023 року у справі №295/3716/18 прийшов до висновку, що аналіз норм ст.ст.94,95 КК України та ст.513 КПК України свідчить, що стан здоров`я особи та необхідність у застосуванні того чи іншого примусового заходу медичного характеру, має бути встановлено саме на момент судового розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_4 психічного розладу, дані актуального на час розгляду справи висновку судово-психіатричної експертизи № 460 від 30 червня 2023 року, згідно якого ОСОБА_4 , який страждає психічним захворюванням, на теперішній час за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом та не вбачає підстав для застосування саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру.

Тому, суд вважає за необхідне клопотання слідчого, затвердженого прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити частково, застосувавши до ОСОБА_4 у зв`язку з наявним в нього хронічним психічним захворюванням примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, яка рекомендована згідно згаданого висновку судово-психіатричного експерта № 460 від 30 червня 2023 року, оскільки за своїм психічним станом він і на теперішній момент не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Цивільний позов не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному провадженні металевий совок, який передано на зберігання до камери збереження речових доказів Летичівського ВП, відповідно до ст.100 КПК України слід повернути ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 93, 94 КК України, ст.ст.503-516 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000233 від 30 серпня 2019 року відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ у кримінальному провадженні металевий совок, який передано на зберігання до камери збереження речових доказів Летичівського ВП, - повернути ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1