Справа № 463/8277/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1277/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000008 від 6 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою накладено арешт на майно, вилучене 25.04.2023 під час проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , а саме: скляні пляшки з етикеткою «Горілка Гайдамацька» ємністю 0,25 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 12 575 пляшок, у яких міститься прозора рідина; скляні пляшки з етикеткою «Кришталева хлібна класична горілка» ємністю 0,5 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 2 440 пляшок, у яких міститься прозора рідина.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 жовтня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене під час проведеного 25.04.2023 року обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційний вимог адвокат покликається на те, що оскаржене рішення є незаконним та необґрунтованим з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує, що жодній особі у кримінальному провадженні №0000008 від 6 лютого 2023 року повідомлення про підозру не вручалось, цивільного позову не заявлено, а тому накладення арешту на майно не може бути обґрунтованим необхідністю відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи стягненням з юридичної особи неправомірної вигоди.

Як зазначає апелянт, обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді, однак зі змісту цієї ухвали вбачається, що дозвіл було надано на відшукання та вилучення виключно незаконно виготовлених спиртових, лікеро-горілчаних виробів, без марок акцизного збору, в тому числі з ознаками підроблення, тоді як вилучені речі не містять на собі ознак, які відповідають таким критеріям. Таким чином, фактично вилучене під час обшуку 25.04.2023 майно набуло статус тимчасово вилученого майна, втім, із клопотанням про арешт майна орган досудового розслідування звернувся у жовтні 2023 року, тобто через шість місяців. Окрім того, орган досудового розслідування вже звертався до суду з клопотаннями про арешт цього ж майна, однак ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року відмовлено у накладенні арешту на майно, вилучене 25.04.2023 в ході проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки слідчим не доведено, що строк на звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна був пропущений з поважних причин.

Не зважаючи на це, орган досудового розслідування повторно звернувся з клопотанням про арешт майна з тим самих підстав, які були наведені ним у попередньому клопотанні, та яким слідчим суддею вже була надана оцінка під час розгляду клопотання про арешт майна. При цьому ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року не оскаржувалась.

В порушення ч. 5 ст. 171 КПК України слідчий суддя Личаківського районного суду не взяв до уваги той факт, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше воно має негайно бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.

У судовому засіданні представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався не в повній мірі.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми Конституції України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (задля збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Пункти 1 та 5 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з матеріалами провадження, Відділом детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

Як вбачається із клопотання прокурора, метою накладення арешту на: скляні пляшки з етикеткою «Горілка Гайдамацька» ємністю 0,25 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 12 575 пляшок, у яких міститься прозора рідина; скляні пляшки з етикеткою «Кришталева хлібна класична горілка» ємністю 0,5 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 2 440 пляшок, у яких міститься прозора рідина, є збереження речових доказів (а.с. 1-5).

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Так, як слідує з матеріалів провадження, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000008 від 6 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України, детективами Відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області встановлено, що директор ТОВ «АРКОР - ІНВЕСТ» (код 38679151) ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ) спільно із засновником товариства - ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та рядом невстановлених осіб, з використанням потужностей ТОВ «АРКОР - ІНВЕСТ», організували незаконне діяльність з обігу підакцизних товарів (спирту), виготовлення спиртних напоїв у великих об`ємах та їх реалізацію на території Вінницької області та інших регіонах України. Службовими особами ТОВ «АРКОР-ІНВЕСТ» (код 38679151) на території Вінницької області здійснюється реалізація незаконно виготовлених підакцизних товарів поза бухгалтерським та податковим обліком, що призвело до ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах. Крім цього, незаконно виготовлена продукція торгівельних марок «Гайдамацька особлива», «Гайдамацька традиційна», «Кристалічна Хлібна», «Blue Ice» vodka, на вищезазначеному лікеро-горілчаному заводі, в подальшому постачається для продажу в різні регіони України для реалізації кінцевим споживачам, без відображення вказаних операцій в звітних та облікових документах.

У період 25.04.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року за участю детективів/старших детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України проведено обшук напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , за результатами якого вилучено вказане у клопотанні майно.

27 квітня 2023 року постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с. 28-29).

У подальшому, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, відповідно до якого просила накласти арешт на майно, що вилучене 25.04.2023 року в ході проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 .

Втім, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року у задоволенні цього клопотання прокурора було відмовлено з огляду на те, що органом досудового розслідування не доведено, що зазначене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу.

16 травня 2023 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у період 25.04.2023 року в ході проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належать ОСОБА_7 .

Однак ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року у задоволенні цього клопотання прокурора було відмовлено з огляду на те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подане з пропуском процесуального строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України. Крім цього, слідчим суддею враховано, що прокурор раніше вже звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна, однак у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

Зазначені ухвали слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно, вилучене у період 25.04.2023 року в ході проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , прокурором не оскаржувались та набрали законної сили. Водночас, колегія суддів враховує пояснення представника власника майна стосовно того, що майно власнику повернуто не було.

Поряд з тим, у ст. 21 КПК України закріплено одну із основоположних засад кримінального провадження, зокрема, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, відповідно до ч. 2 якої вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

За таких обставин, з урахуванням того, що вказане у клопотанні прокурора майно було вилучене вкінці квітня 2023 року, тобто станом на момент апеляційного перегляду це майно перебуває у розпорядженні органу досудового розслідування понад пів року, а тому на переконання колегії суддів, у органу досудового розслідування було достатньо часу для дослідження, аналізу та вивчення інформації щодо цього майна, яка б становила відповідний інтерес в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000008.

У цьому контексті апеляційний суд також зауважує, що факт визнання вилученого майна речовим доказом не є безумовною підставою для накладення арешту, оскільки очевидно не є співмірним з завданням кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд бере до уваги ту обставину, що з клопотанням про арешт майна, вилученого 25.04.2023 року в ході проведення обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , прокурор до слідчого судді звертався тричі; таке клопотання не містить нових обставин, які слугували б підставою для накладення арешту на це майно. Більше того, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 2 жовтня 2023 року вказане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Відтак, на переконання колегії суддів та з урахуванням наявності двох судових рішень про відмову у накладенні арешту на майно, у прокурора не було законних підстав втретє звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні.

Втім, наведене залишилось поза увагою слідчого судді, який дійшов помилкового висновку про підставність заявленого прокурором клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В свою чергу, ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора про арешт майна, що є підставою для задоволення апеляційної скарги представника власника майна, скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Керуючись ст. ст. 404. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000008 від 6 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України, скасувати

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведеного 25.04.2023 року обшуку напівпричепа марки «LAMBERET», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , а саме на: скляні пляшки з етикеткою «Горілка Гайдамацька» ємністю 0,25 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 12 575 пляшок, у яких міститься прозора рідина; скляні пляшки з етикеткою «Кришталева хлібна класична горілка» ємністю 0,5 на яких наклеєні папірці схожі на марки акцизного податку у загальній кількості 2 440 пляшок, у яких міститься прозора рідина.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4