№ 1-кс/755/175/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Буча, Київської обл., українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючому, розлученому, маючому дитину 2007 р.н., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003923 від 19.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що 18.11.2023 року, приблизно о 23 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_2, де знаходиться автомобільна стоянка, на якій останній неофіційно працює охоронцем. У подальшому, ОСОБА_5 викликав таксі за вищевказаною адресою та на автомобілі таксі направився за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13, де розташована автомобільна стоянка, на якій неофіційно працює охоронцем потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Того ж дня, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 прибув до будівлі охорони автомобільної стоянки за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13, після цього, постукав у двері вищевказаної будівлі та дочекався, доки йому відчинить потерпіла ОСОБА_7 . Перебуваючи на вході до вищевказаної будівлі між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин. У ході вказаного словесного конфлікту, у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, витягнув з рюкзака, що був при ньому, розкладний ніж та тримаючи його у руці почав хаотично наносити ножові поранення в область тулубу та кінцівок потерпілої ОСОБА_7 .

У результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а саме: проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з пошкодженням печінки, гемоперитонеум, непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, наскрізне колото-різане поранення правої кисті, правого стегна.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

19 листопада 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

20 листопада 2023 року слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

17 січня 2024 року закінчується строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , однак, на даний час, досудове розслідування завершити неможливо у зв`язку з необхідністю завершення проведення призначених експертиз та необхідністю виконання інших слідчий та процесуальних дій.

На даний час, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі та будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх, з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, зокрема, може вчинити інше кримінальне правопорушення. У свою чергу, інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, необхідно зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Тому, враховуючи перелічені ризики, саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З моменту обрання судом відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків). Таким чином, ризики, які існували на час обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися, що свідчить про необхідність продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до трьох місяців.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 встановлено до 17.01.2024 року включно, а постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 11.01.2024 строк, строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 19.02.2024 року.

Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновок судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (за постановою про призначення судово-медичної експертизи від 22.11.2023 року); отримати висновок судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (за постановою про призначення судово-медичної експертизи від 22.11.2023 року); отримати висновок судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (за постановою про призначення судово-медичної експертизи від 03.01.2024 року); отримати висновок судової амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (за постановою від 19.12.2023 року); вирішити питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу; провести інші слідчі та процесуальні дії, з метою встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень; провести ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 290 КПК України, з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з підстав, викладених у клопотанні, зазначивши, що підозра є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати, зокрема, злочин, у який інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства. Крім того, на даний час існує ризик впливу на потерпілу та свідків, а тому, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, прокурор повинен довести те, чому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід та довести ризики, на які він посилається. На даний час, відсутні прямі докази причетності його підзахисного до вчиненого кримінального правопорушення, а тому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на думку сторони захисту, не доведені і вони є лише припущеннями сторони обвинувачення. Зокрема, відсутні дані про те, що підозрюваний ОСОБА_5 здійснює вплив на потерпілу, свідків, або ж від органу досудового розслідування переховується. Крім того, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і орган досудового розслідування повинен доводити існування ризиків, а не висловлювати припущення. Підозрюваний ОСОБА_5 має на утриманні доньку та вже майже два місяці утримується під вартою, а тому вважає, що цього часу достатньо для його перевиховання. Таким чином, прохав змінити його підзахисному даний запобіжний захід на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

На заперечення захисника прокурор зазначив, що підозра є обґрунтованою, підтверджується належними доказами, які долучено до клопотання. Зокрема, було допитано потерпілу та свідків, які вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення, а також було проведено слідчий експеримент щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наразі, триває проведення експертиз, які у подальшому матимуть значення для досудового розслідування. Таким чином, є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення даного кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що він не причетний до скоєння даного кримінального правопорушення, а тому, прохав змінити йому запобіжний захід, щоб він мав можливість працювати та утримувати свою дитину, переховуватися наміру не має та буде з`являтися за кожним викликом.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людину як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

19 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

21 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.01.2024 року включно.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003923 від 19.11.2023 року до трьох місяців.

Зокрема, у судовому засіданні стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким злочином. Зокрема, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, офіційно не працює, може впливати на потерпілу та свідків, уникати від досудового розслідування і суду.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, тобто, до 19 лютого 2024 року.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: