Справа № 947/1575/24
Провадження № 1-кс/947/849/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001019від 25.12.2023за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001019від 25.12.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на посаді інспектора обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на вищевказаній посаді, був зобов`язаний додержуватись вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Водночас, у порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх обов`язків, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, вчинив умисний корупційний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, в березні 2022 року під час розмови з ОСОБА_6 повідомив останній, про необхідність заведення особової справи в ІНФОРМАЦІЯ_1 на її сина ОСОБА_7 , проходження ним медичного огляду та передання йому документів за результатом проходження військово-лікарської комісії.

Надалі, ОСОБА_5 наступного дня у березні 2022 року в обідній час, більш точно часу під час досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, під час зустрічі з ОСОБА_6 в магазині/кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в смт. Сарата Одеської області виказав пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США за вплив на прийняття рішення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також військово-лікарської комісії, які уповноважені на виконання функцій держави для визнання ОСОБА_7 непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час, зазначивши, що в іншому випадку, її сину працівники РТЦК та СП постійно будуть вручати повістки, наполягати на підписані контракту про проходження військової служби та в подальшому можуть його мобілізувати.

У свою чергу ОСОБА_6 , розуміючи, що іншим чином ніж повідомив вищевказаний вона не в змозі вирішити питання щодо військового обліку її сина ОСОБА_8 , вона вимушеного погодилася на йому умови.

Після чого, у квітні 2022 року ОСОБА_5 у обідній час, більш точно часу під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у в магазині/кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в смт. Сарата Одеської області, діючи умисно, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, на виконання раніше висловленої пропозиції, одержав від громадянки України ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на квітень 2022 року становило 58500 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот гривень), за вплив на прийняття рішення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 та військово-лікарської комісії, які уповноважені на виконання функцій держави, за визнання непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_5 на виконання раніше обумовлених домовленостей, у липні 2022 року, в обідній час, більш точно часу під час досудового розслідування не встановлено, у магазині/кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в смт. Сарата, Одеської області, передав ОСОБА_6 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого 15.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я її ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому зазначено про визнання його непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

10.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Крім цього, проведено обшук у ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході якого вилучено 5 аркушів А 4 з відбитками гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10 оригіналів документів із зразками підпису колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , 10 оригінальних документів із зразками підписів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 11.01.2024 перелічені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, яке визнано речовим доказом, оскільки в них міститися інформація, яка має важливе значення для досудового розслідування.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, між тим від прокурора до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 у судове засідання не з`явився, протее до суду надіслав заяву про розгляд вказаного клопотання без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку у ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході якого вилучено 5 аркушів А 4 з відбитками гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10 оригіналів документів із зразками підпису колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , 10 оригінальних документів із зразками підписів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 , які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим такі документи та речі відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 11.01.2024 року, а отже, таке майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Коім того, слідчий суддя зазанчає, що ймовірно наразі у кримінальному провадженні вирішується питання щодо призначення відповідного експертного дослідження, результати проведення якого можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001019від 25.12.2023за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 426-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною розпорядження та користуванняна вилучені в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи, а саме: 5 аркушів А4 з відбитками гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10 оригіналів документів із зразками підпису колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , 10 оригінальних документів із зразками підписів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1