Справа № 462/4829/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/213/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000488 за апеляційною скаргою з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівка Сокальського (на даний час Червоноградського) району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 28.07.2022 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.4 ст.185, ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 01.02.2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за ч.4 ст.185 КК України за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02.05.2022 року, перевівши згідно зі ст.72 КК України покарання за цим вироком у виді обмеження волі в покарання у виді позбавлення волі, і Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Строк відбуття покарання рахується з моменту звернення вироку до виконання.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю - залишено до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК

Апелянт просить змінити вирок та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік після проходження повного курсу лікування. З вироком не згідний через суворість призначеного покарання та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що наявні обставини що пом`якшують покарання, а саме визнання вини у скоєному в повному обсязі, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину. Просить суд врахувати також характеризуючі його особу дані: відсутність скарг з місця проживання в м. Соснівка, молодий вік, стійкі соціальні зв`язки; проживання разом із мамою та наразі те, що знаходиться на її повному утриманні у зв`язку з перебуванням під цілодобовим арештом. Крім того він потребує проходження повного курсу лікування по програмі та застосування примусових заходів медичного характеру.

Апелянт вважає, що призначення йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України не відповідає тяжкості скоєного злочину і є надто суворим. Обставини що обтяжують покарання відсутні, а тому просить призначити менш суворе покарання. Крім того бажає служити і просить посприяти в отриманні повістки в армію. Крадіжка на суму 400 грн. і призначене покарання є неспівмірними.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022 року з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб, 08.07.2022 року близько 11.15 год., перебуваючи у приміщені магазину самообслуговування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, повторно таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із стелажа жіночу сумку-бананку, чорного кольору, вартістю 150 грн. (без ПДВ) та дві мобільні колонки «Charce 2+», вартістю 150 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 300 грн. (без ПДВ), які заховав у наплічну сумку синьо-білого кольору та, не оплативши на касі вартості вказаного товару, покинув торговий зал магазину через вхід до такого, після чого розпорядився викраденим товаром на власний розсуд та своїми діями заподіяв ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду в загальному розмірі 450 грн.

Окрім цього, ОСОБА_6 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022 від 15.08.2022 року з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб, 13.09.2022 року близько 14.40 год., перебуваючи у приміщені магазину самообслуговування «Рукавичка», який розташований за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 76, де здійснює діяльність ТОВ ТВК «Львівхолод», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, повторно таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із стелажа печиво до кави марки «Рошен» з ароматом масла та ванілі, масою 185 г, в кількості 4 шт., вартістю 14,79 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 59,16 грн. (без ПДВ); каву мелену еспрессо марки «Кава зі Львова», в кількості 1 шт., вартістю 84 грн. (без ПДВ); масло солодковершкове марки «Молочне диво 73%», масою 200 г, в кількості 1 шт., вартістю 42,35 грн. (без ПДВ); сир моцарелла марки «Ферма», масою 200 г, в кількості 1 шт., вартістю 54,35 грн. (без ПДВ); йогурт злаки 2% марки «Радимо», масою 400 г, в кількості 1 шт., вартістю 11,95 грн. (без ПДВ); йогурт лісова ягода 1,4% марки «Молокія», масою 400 г, в кількості 2 шт., вартістю 17,20 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 34,40 грн. (без ПДВ) та йогурт абрикос 1,4% марки «Молокія», масою 400 г, в кількості 3 шт., вартістю 17,20 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 51,60 грн. (без ПДВ), які заховав у наплічний рюкзак чорно-синього кольору з білими смужками та, не оплативши на касі вартості вказаного товару, загальною вартістю 337,81 грн. (без ПДВ), намагався покинути торговий зал магазину через вхід до такого, однак свого злочинного умислу довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони.

Заслухавши доповідача, міркування обвинуваченого ОСОБА_6 який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, у період дії воєнного стану. Крім того інші дії ОСОБА_6 судом підставно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України так, як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, у період дії воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зазначені вище вимоги судом першої інстанції були враховані та дотримано принципів призначення покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_6 обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, вчиненими умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів (т.1, а.с.35-36), не одружений, офіційно непрацевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та є пацієнтом лікувальної програми замісної підтримуючої терапії (т.1, а.с.39, 42, т.2, а.с.75), на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (т.2 а.с.74). згідно наданої характеристики за місцем реєстрації негативних характеризуючих даних відносно нього не встановлено (т.2 а.с.76). Обставиною, що пом?якшує покарання ОСОБА_6 , є активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Крім того судом першої інстанції при прийнятті рішення при призначенні обвинуваченому покарання було враховано висновок судово-психіатричної експертизи №575 від 07.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Крім того було враховано досудову доповідь органу пробації, відповідно до висновків якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (т.3, а.с.48-49).

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо можливості призначення йому більш м`якого покарання показання не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції. Судом враховано повне визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному у зв`язку з чим судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання й меті покарання.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що кримінальні правопорушення вчиненні обвинуваченим під час введення в Україні воєнного стану.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначеної міри покарання правильних висновків суду не спростовують.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він бажає служити в армії є безпідставними та суперечать чинному законодавству, оскільки підозрюваний, обвинувачений до якого застосовано інший запобіжний захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право звернутися саме до прокурора з клопотанням для скасування відповідного запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом на під час мобілізації, на особливий період, як це передбачено у ст. 616 КПК України, а не з клопотанням з метою звільнення від покарання виявивши бажання служити.

У даному кримінальному провадженні бвинуваченому ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який залишено без зміни до вступу вироку в законну силу. Вироком же було призначено безпосередньо покарання у виді позбавлення волі, а не вирішувалося питання обрання запобіжного заходу у вигляді позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 01.02.2023 року, яким засуджено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту вручення копії рішення.

Головуючий:

Судді: