БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/227/22
Провадження № 1-кс/497/1056/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

21.12.23 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області

в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе (нині с. Каракурт) Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживав за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України такого, що не має судимості, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 28.05.2001 року,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2023 року слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000077 від 06.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , раніше судимий: 28.03.2016 Болградським районним судом Одеської області за ст. 263 ч. 1, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став, знов підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

В червні 2018 року ОСОБА_4 , знаходячись у Республіці Польща, більш точний час та місце досудовим слідством не встановлено, придбав пневматичну гвинтівку марки «KANDAR» моделі B5 Cal. 5.5 mm, що не відноситься до категорії вогнепальної зброї, яку привіз додому за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В серпні 2019 року, більш точний час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме в домоволодінні АДРЕСА_1 , не маючи відповідного дозволу, діючи з прямим умислом, направленим на незаконну переробку вогнепальної зброї, з мотивів подальшого самозахисту, в порушення вимог постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року, «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 р, маючи намір, спрямований на надання пневматичній гвинтівки марки «KANDAR» моделі B5 Cal. 5.5 mm, властивостей вогнепальної зброї, за допомогою особистих інструментів, із застосуванням фізичної сили, вніс до нього незворотні конструктивні зміни, які не передбачені виробником, а саме, видалив захисний елемент з каналу ствола в результаті чого, виготовив нарізну вогнепальну зброю однозарядну гвинтівку марки «KANDAR» моделі «B5» № НОМЕР_2 G, яка є нарізною вогнепальною зброєю переробленою саморобним способом, призначеною та придатною для стрільби унітарними патронами калібру .22Lr (5,6x15,6 mm R)/.22 Short (5,6x10,7 mm R), які відносяться до категорії боєприпасів.

У серпні 2019 року, виготовивши вогнепальну зброю за вказаних вище обставин, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, в порушення вимог постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року, «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 р., придбав та у подальшому незаконно зберігав з мотивів самозахисту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше незаконно виготовлену ним пневматичну гвинтівку марки «KANDAR» моделі B5 Cal. 5.5 mm, яка є нарізною вогнепальною зброєю однозарядною гвинтівкою марки «KANDAR» моделі «B5» № 171669G, переробленою саморобним способом, призначеною та придатною для стрільби унітарними патронами калібру .22Lr (5,6x15,6 mm R)/.22 Short (5,6x10,7 mm R), які відносяться до категорії боєприпасів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 маючи умисел спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори» (від 15.02.1995 року № 60/95 ВР, зі змінами внесеними згідно із Законом № 416-У11(406-18) від 04.07.2013 року), не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з наркотичними засобами, наприкінці липня 2020 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, знаходячись у городі свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , зірвав ростучі з ґрунту кущі рослин роду конопля, після чого зірвав суцвіття коноплі, природнім шляхом їх висушив та поклав їх до скляних банок, які сховав під навісом у городі, виготовивши тим самим особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною вагою 468,22 грамів, який незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту до 06.02.2022, коли за результати обшуку його домоволодіння працівниками Болградського РВП вказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено.

Після вчинення першочергових слідчих дій з ОСОБА_4 інкримінованих ним злочинів, згідно інформації про перетинання державного кордону України з автоматизованої бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали з такої території», останній 15.02.2022 о 13:31 годині, виїхав за межи кордону Україна, місце його знаходження та проживання органом досудового розслідування не встановлено.

З показань свідка ОСОБА_7 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є рідним братом ОСОБА_4 встановлено, що в середині лютого 2022, ОСОБА_4 поїхав з дому на заробітки у Польщу, до дому приїжджати не збирається.

На думку слідчого, з викладеного можна прийти до висновку, що ОСОБА_4 після проведення з ним першочергових слідчих дій, сховався від органу досудового розслідування, усвідомлюючи неминучість його покарання у виді позбавлення волі навмисно ховається від органу досудового розслідування, а тому за наявності достатніх доказів, 27.06.2022 ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч.1 ст. 309 КК України, шляхом нарочного вручення письмового повідомлення його батьку ОСОБА_8 .

Таким чином, враховуючи, що під час досудового розслідування отримано відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав за межі України, він обґрунтовано оголошений постановою слідчого у міжнародний розшук, у зв`язку з чим наявні підстави для розгляду клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, вважав, що підозра оголошена ОСОБА_4 є обґрунтованою, що підтверджується наразі вже зібраними доказами, та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Стверджував, що тривалий час встановити місце знаходження цієї особи не представляється можливим, та ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку, а тому є всі підстави обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077 від 06.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК України (а.с.8-9).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.11).

27.06.2022 ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч.1 ст. 309 КК України, шляхом нарочного вручення письмового повідомлення його батьку ОСОБА_8 (а.с.63-66).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 ,

- протоколами допиту у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

- протоколами допиту у якості свідків ОСОБА_4 ,

- протоколами допиту у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ,

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 11.07.2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про дозвіл на затримання з метою приводу та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 ч.1 ст. 263-1 КК України, з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.69-72).

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 13.07.2023 року за погодженням з прокурором ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в міжнародний розшук та зупинено досудове розслідування (а.с.73-76).

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України 21.03.2023 року, підозрюваний ОСОБА_4 покинув територію України та перетнув державний кордон в пункті пропуску "Маяки-Удобне" 15.02.2022 року (а.с.77).

Таким чином встановлено, що з 15.02.2022 підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від органу досудового розслідування перебуває за кордоном, у зв`язку з чим виконати ухвалу слідчого судді від 11.07.2023 про його затримання за межами України не представляється можливим.

Разом з тим, у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 309 КК України, двоє з яких являються тяжкими злочинами, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Однак до теперішнього часу встановити місце знаходження підозрюваного - не представилося можливим.

Необхідність обрання саме цього запобіжного заходу, зумовлена наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 309 КК України, а також наявністю ризиків передбачених ст.177 КПК України таких як:

- ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК - переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що саме і спонукало сховатись від слідства та суду, тобто вжив заходи до створення перешкод для правосуддя іншим чином.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що 15.02.2022 виїхав за межі України, завідомо знаючи про те, що відносно нього розпочато досудове розслідування.

- ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підозрюваний може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали, що підтверджують ці обставини є протоколи допиту свідків у даному кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у належному обсязі на вимогу ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, що передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, що також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини (К.-F. Проти Німеччини, від 27.11.1997 року, параграф 57).

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні названого кримінального правопорушення, перебування його у міжнародному розшуку та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нетяжкого злочину та двох тяжких кримінальних правопорушень та усвідомлення підозрюваного в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, що спонукало сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином;

- фактичне переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 будучи достеменно обізнаним про наявність кримінального провадження відносно нього ухилився від явки до органу досудового розслідування та наразі перебуває у міжнародному розшуку.

Так, згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено постановою прокурора Болградської окружної прокуратури, якою підозрюваного ОСОБА_13 оголошено у міжнародний розшук.

Пунктом 8 розділу VIII «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 № 575, визначено, що у кримінальних провадженнях про тяжкі та особливо тяжкі злочини, в яких підозрюваного оголошено в розшук, у разі наявності достатніх підстав вважати, що особа може переховуватися за межами України, слідчий відповідно до законодавства вирішує питання про оголошення особи в міжнародний розшук.

Зважаючи на положення ст.ст.280, 281 КПК України, а також п. 8 «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» та п. 4.4 Інструкції № 3/1/2/5/2/2, обов`язковою умовою для направлення правоохоронним органом запиту до РА НЦБ Інтерполу щодо міжнародного розшуку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення на території України, є ухвалення слідчим, прокурором постанови про оголошення цієї особи в міжнародний розшук.

Прийняття слідчим, прокурором відповідного процесуального рішення в рамках кримінального провадження є лише першим етапом для оголошення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, в міжнародний розшук. Наступним етапом є направлення правоохоронним органом запиту до РА НЦБ Інтерполу про оголошення особи в міжнародний розшук.

Винесення прокурором постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на переконання слідчого судді є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч.6 ст.193 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що до клопотання слідчого були надані належні та допустимі докази про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), який набрав чинності 20.11.2012 року та яким визначено порядок кримінального провадження на території України.

Окрім того, зазначений КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міжнародного) має бути винесена окрема постанова слідчого або прокурора (ст.281 КПК України). Фактично дата винесення слідчим, прокурором постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук і є початком перебування особи в міжнародному розшуку.

Крім того, слідчий суддя перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інший злочин, встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення.

Так, враховуючи дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та який оголошений у міжнародний розшук, а тому з урахуванням ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, ч. 6 ст. 193 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 13.07.2022 року зупинено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні (а.с.73-76).

З огляду на те, що повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 було вручено його батьку ОСОБА_8 27.06.2022 року (а.с.63-66), та у подальшому 13.07.2022 року зупинено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні і наразі не відновлено, то строк досудового розслідування не сплив.

Слід відмітити, що відповідно до ч.5 ст.280 КПК України, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Перелік слідчих (розшукових) дій встановлено главою 20 КПК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованими є доводи слідчого і прокурора, що обрання запобіжних заходів відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих (розшукових) дій, а тому зупинення досудового розслідування, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, не перешкоджає зверненню з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Крім того, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України спрямоване на забезпечення подальшого міжнародного розшуку підозрюваного, тобто встановлення його місцезнаходження, а тому у відповідності до вимог ч. 5 ст.280 КПК України може здійснюватися й після зупинення досудового розслідування.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали доводять наявність правових підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність належних і достатніх доказів про перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, а також наявність обґрунтованої підозри та актуальних ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З огляду на обставини викладені вище, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК України, розмір застави буде визначено слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного після його затримання і доставки до слідчого судді.

В зв`язку з цим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого, тому після затримання підозрюваного питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 06.02.2022року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК України задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Жовтневе (нині с. Каракурт) Болградського району Одеської області, громадянину України, з середньо спеціальною освітою, не працюючому, який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.309 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді для розгляду клопотання за участю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1