ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1319/20

Провадження № 11-кп/4820/773/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000225 відомості про яке внесені до ЄРДР 04.05.2020, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено по 19.01.2024, включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були доведені прокурором при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання ним процесуальних рішень у справі.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, в період часу з 22.00 год. по 06.00 год., з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Захисник вказує, що ризики, на які послався суд першої інстанції відсутні, так як обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності. Він вину не визнає, так як цього кримінального правопорушення не вчиняв, жодного тиску не чинив на потерпілих та свідків, і не чинитиме, характеризується позитивно, має роботу, сім`ю, на утриманні у нього перебуває двоє малолітніх дітей. Переконує, що за рік та шість місяців судового розгляду допитано всіх потерпілих та свідків, досліджено письмові докази і не встановлено жодного доказу здійснення вимагання обвинуваченим. Суд першої інстанції, продовжуючи виключний запобіжний захід, не брав до уваги відсутність доказів обґрунтованого обвинувачення та відсутність будь-яких ризиків, і не обирав альтернативних запобіжних заходів, як того вимагає законодавство.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, уважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 00000225 від 04.05.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та Білозора у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

20.11.2023 від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 2 місяці, зокрема, щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 .

У клопотанні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 так як, лише, такий запобіжний захід зможе забезпечити запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання йому такого запобіжного заходу та продовжують існувати на даний час, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити займатися злочинною діяльністю та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При розгляді клопотання прокурора, судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні організованою групою умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з погрозою застосування насильства над потерпілим, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Він офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а також у справі не з`ясовані усі обставини встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, не допитані потерпілі та свідки, тому усвідомлюючи обвинуваченим можливу міру та строк призначеного йому покарання, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити займатися злочинною діяльністю та вчинити інші кримінальні правопорушення, тому судом вірно враховано такі обставини, та зазначено, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ні один із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити таку його поведінку.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними вони продовжують існувати, обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі, не змінилися, тому підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії, застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів існування ризиків, що дає можливість зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, не знайшли свого підтвердження, під час розгляду апеляційним судом.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Твердження захисника про невизнання вини обвинуваченим та непричетність ОСОБА_6 до вчинення ним цього злочину, не заслуговують на увагу, так як цією ухвалою вирішувалося питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а всі інші питання - фактичні обставини кримінальних правопорушень, питання винності чи не винності його у вчиненні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні, під час розгляду кримінального провадження по суті в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду та впливали на законність судового рішення, в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3