ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 638/5625/23

провадження № 1-кп/638/1373/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0001028 від 17 травня 2023 року стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011, 2016 року народження, працював в Фермерське господарство «Турове» трактористом, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України,

у с т а н о в и в:

01 червня 2022 року ОСОБА_11 було зараховано на військову службу за мобілізацією наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №13 та призначено на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_11 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, ОСОБА_11 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 31.12.2022 не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент знаходилась в АДРЕСА_2 після того як 06.11.2022 був направлений для проведення військово - лікарської комісії до військової частини НОМЕР_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_11 в період з 31.12.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин до 19.05.2023, коли був затриманий працівниками правоохоронних органів.

За час відсутності на службі ОСОБА_11 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд з 31.12.2022 до 19.05.2023.

Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за частиною п`ятою статті 407 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин до військової частини з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

27 листопада 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001028 від 17 травня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, з одного боку, та обвинуваченим, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до положень угоди, обвинувачений ОСОБА_11 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вчиненого ним за викладених обставин у повному обсязі висунутої підозри.

ОСОБА_11 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

ОСОБА_11 під час судового провадження зобов`язується: а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; б) щиро каятися; в) активно сприяти розгляду кримінального провадження судом.

При укладанні даної угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_11 під час досудового розслідування давав детальні показання про обставини злочину, що мають значення для кримінального провадження № 0001028 від 19.05.2023.

У той же час враховано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження № 0001028 від 19.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що обумовлено дією в Україні періоду воєнного стану.

Також, обвинувачений ОСОБА_11 в ході досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині, надав викриваючи показання відносно себе у кримінальному провадженні № 0001028 від 19.05.2023, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий, до військової служби придатний.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано. Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлявся. Витрати на залучення експерта відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_11 передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, позитивну характеристику за місцем проходження військової служби, його щире каяття, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, та інші обставини, що його характеризують.

Так, враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання, та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_11 а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_11 на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

3 урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, сторони вважали за можливе призначити ОСОБА_11 більш м`яке покарання, не зазначене, в санкції ч. 5 ст. 407 КК України - у вигляді службового обмеження для військовослужбовця терміном два роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_11 у розмірі 20 відсотків.

На підставі вищевикладених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_11 , сторони погодились пропонувати суду призначити ОСОБА_11 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді службового обмеження для військовослужбовця терміном два роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_11 у розмірі 20 відсотків.

Даною угодою обвинувачений ОСОБА_11 підтверджує свою згоду на призначення йому вказаного виду та міри покарання.

Сторони усвідомлюють та розуміють, що, відповідно до статті 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

- для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 КПК України;

- для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_11 роз`яснені та зрозумілі підстави оскарження обвинувального вироку, в разі затвердження угоди про визнання винуватості в апеляційному порядку, які визначені в пункті 1 частини першої статті 394 КПК України, та в касаційному порядку, які визначені в пункті 1 частини третьої статті 424 КПК України.

Також, ОСОБА_11 роз`яснено та зрозуміло, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого їй кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів.

Обвинувачений ОСОБА_11 розуміє, що невиконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до статті 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_11 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Під час проведення судового засідання обвинуваченому ОСОБА_11 судом роз`яснено положення частини четвертої статті 474 КПК України щодо його права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом роз`яснені прокурору наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Прокурор пояснив, що сторони добровільно уклали угоду, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок. Вона відповідає вимогам закону. Він розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості та обмеження права на оскарження вироку, на підставі статей 394, 424 КПК України.

Прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_11 узгоджену міру покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, тобто це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в ній. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватою; вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394, 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Також ОСОБА_11 розуміє наслідки умисного невиконання угоди.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_12 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_11 узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Таким чином, суд переконався в добровільному укладенні угоди про визнання винуватості сторонами. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що при її укладенні враховано обставини, передбачені статтею 470 КПК України, вона відповідає вимогам статті 472 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_12 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, суд доходить наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості.

Дана угода укладена з дотриманням вимог статей 468-470, 472 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_11 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії ОСОБА_11 правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_11 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, а також характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 .

Вивченням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка Донецької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , працював, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011, 2016 року народження, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Так, санкцією частини п`ятої статті 407 Кримінального кодексу України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, тобто військовослужбовцями (крім строкової служби), караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

За змістом статті 63 Кримінального кодексу України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Частиною першою статті 69 Кримінального кодексу України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно статті 58 Кримінального кодексу України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Сторони кримінального провадження узгодили між собою більш м`який вид основного покарання обвинуваченому із застосуванням положень частини першої статті 69 Кримінального кодексу України, не зазначеного в санкції ч.5 статті 407 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовця строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків суми грошового забезпечення обвинуваченого.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011, 2016 року народження, раніше не судимий, працював, має постійне місце реєстрації та проживання, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням положень частини першої статті 69 КК України, суд доходить висновку про можливість призначити ОСОБА_11 більш м`яке покарання, не зазначене в санкції частини п`ятої статті 407 КК України - у виді службового обмеження для військовослужбовця строком на два роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_11 у розмірі 20 відсотків.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення нових злочинів.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб.

Суд погоджується з узгодженим покаранням, яке, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідає справедливим очікуванням суспільства.

Європейський суд з прав людини у пункті 90 рішення у справі «Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії» від 29.04.2014 (заява № 9043/05) зазначив, що не може бути нічого неналежного в самому процесі укладення угод щодо обвинувачень або міри покарання. Угоди про визнання провини не лише надають такі вагомі переваги, як прискорений розгляд кримінальних справ і зменшення навантаження на суди, прокурорів і адвокатів, але можуть також, за умови їх правильного застосування, стати успішним інструментом у боротьбі з корупцією та організованою злочинністю і сприяти скороченню кількості призначених покарань, а внаслідок цього і кількості ув`язнених».

Відповідно до частини п`ятої статті 469 КПК України - укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з частиною першою статті 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати, пов`язані із залученням експертів, та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 19 травня 2023 року стосовно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без змін - у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», який у подальшому продовжено, зокрема до 21 січня 2024 року включно.

Відповідно до протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_11 затримано в порядку статті 208 КПК України 19 травня 2023 року.

Приймаючи до уваги те, що розгляд кримінального провадження завершується ухваленням обвинувального вироку, яким суд затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання, та враховуючи присуджене покарання обвинуваченому, яке не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що на даний час ризики у кримінальному провадженні відпали, у зв`язку із чим запобіжний захід у виді тримання під вартою вичерпав свою актуальність, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 слід скасувати із дати ухвалення вироку та звільнити останнього з-під варти негайно.

Разом з цим, за приписами статті 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_11 строк його попереднього ув`язнення з 19 травня 2023 року по 07 грудня 2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 листопада 2023 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_11 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_12 .

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням статті 58, частини першої статті 69 Кримінального кодексу України, у виді службового обмеження для військовослужбовця строком на 2 (два) роки з відрахуванням 20 відсотків суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави.

На підставі п.п. «в» п. 1 частини першої, частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попереднє ув`язнення, починаючи з моменту затримання - 19 травня 2023 року до 07 грудня 2023 року включно у строк покарання, з розрахунку один день позбавлення волі відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1