справа № 208/5039/22
№ провадження 1-кп/208/230/23
УХВАЛА

01 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії: головуючого, судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000497, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав чого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_11 не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, і з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, може переховуватись від суду. Зазначене, з врахуванням покарання яке передбачене за вчинення особливо тяжкого злочину, вказує на існування відповідних ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Адвокат та обвинувачений, висловили загальну позицію, згідно якої залишили розгляд клопотання прокурора на розсуд суду.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 обґрунтовано, в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Москалюк раніше не судимий, даних про існування у нього сталих соціальних зв`язків суду не надано. Оцінюючи всі обставини відповідно до ст. 178 КПК України, суд вважає об`єктивно існуючим ризик переховування його від суду, з огляду на міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 350 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 28.09.2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий, суддя

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3