Справа № 296/218/24
Ухвала

Іменем України

10 січня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Миропіль, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні №0000373 від 14 липня 2023 року,

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , відповідно до змісту якого просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 15.02.2024 включно у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 14 липня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.4 ст.189, ч.1 та ч.2 ст.263, ч.2 ст.28 ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ст.386, ч.1 та ч.2 ст.309, ч.2 ст.146, ч.2 ст.149, ч.2 та ч.5 ст.255, ч.3 ст.357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , не пізніше листопада 2017 року, створив злочинну організацію, яка характеризувалась внутрішньою та зовнішньою стійкістю, ієрархічністю структури та керівництва, відданістю учасників злочинної організації його керівнику.

Так, діючи на виконання спільного умислу, спрямованого на створення і діяльності злочинної організації, а також вчинення у її складі в якості керівника злочинів, ОСОБА_9 досяг домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про спільне залучення до участі у злочинній організації інших осіб, на яких буде покладено виконання конкретних ролей, спрямованих в цілому на досягнення злочинних цілей, щодо незаконного заволодіння грошовими коштами шляхом вимагання, а також на забезпечення ієрархічних взаємовідносин між учасниками злочинної організації, та на доведення всім учасникам - плану злочинної діяльності злочинної організації.

Створена ОСОБА_9 злочинна організація налічувала дев`ять постійних учасників, які безпосередньо брали участь у плануванні та вчиненні кожного злочину; мала складну структуру злочинної діяльності, яка виразилась у функціонуванні паралельно, під єдиним загальним керівництвом двох структурних частин (груп осіб), метою яких було вчинення конкретних злочинних діянь, а саме група під керівництвом ОСОБА_10 , до складу якої увійшли мешканці м.Коростишів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також група під керівництвом ОСОБА_11 , до складу якої увійшли мешканці м.Коростишів: ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , а також інші невстановлені слідством особи.

На виконання розробленого заздалегідь та узгодженого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 плану створення злочинної організації та її подальшої злочинної діяльності, спрямованої на вчинення корисливих злочинів проти власності, інші учасники угруповання, під їх керівництвом, повинні були знаходили громадян із соціально вразливих верств населення, які фізично не розвинені та не можуть дати відсіч у разі вчинення відносно них протиправних дій, після чого шляхом застосування насильства та погроз його застосування, здійснювали вимагання грошових коштів, при цьому вимагали суми, які фактично потерпілі не мають змоги сплатити, з метою подальшого утримання потерпілих у «борговому» становищі, вимагаючи при цьому в них надумані «відсотки» за прострочені платежі при неіснуючих заборгованостях.

Таким чином, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше листопада 2017 року після того, як ОСОБА_9 досяг домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про їх безпосередню участь у діяльності злочинного об`єднання, а також функціонування під їх керівництвом структурних частин (груп осіб) у злочинній організації, про що останні розробили вищевказаний план злочинної діяльності та приступили до його реалізації.

В подальшому, у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, проте не пізніше листопада 2017 року, ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу, щодо створення злочинної організації та участі у вчинюваних нею злочинів, виконуючи свої обов`язки керівника її структурної частини, згідно плану протиправної діяльності злочинної організації, розробленого ОСОБА_9 , з метою реалізації цілей та мети діяльності вказаної організації - вимагання чужого майна, переважно грошових коштів від громадян за неіснуючі борги, запропонував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : здійснювати безпосереднє підшукування громадян, які можуть стати потенційними жертвами злочинів; безпосередньо вчиняти вимагання грошових коштів та майна громадян під надуманими приводами, у тому числі за неіснуючими та вигаданими борговими зобов`язанням; вчиняти залякування потерпілих та їх родичів з метою приховування діяльності злочинної організації та недопущення викриття її членів правоохоронними органами; здійснювати психологічний тиск на потерпілих; здійснювати розшукові заходи у випадку ухилення потерпілими від виплат за неіснуючими борговими зобов`язаннями; здійснювати їх доставку до спеціально підготовлених приміщень з метою примушування до сплати неіснуючих боргів шляхом висловлення погроз застосування насильства, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, катувань та принижень потерпілих; передавати грошові кошти та майно отримане внаслідок вимагань за неіснуючими борговими зобов`язаннями ОСОБА_11 для їх подальшого передання очільнику злочинної організації ОСОБА_9 , з метою раціонального розподілу між учасниками контрольованої ОСОБА_11 структурної частини злочинної організації.

У свою чергу ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи всі деталі розробленого ОСОБА_9 плану протиправної діяльності злочинної організації, а також що внаслідок майбутніх активних дій членів злочинної організації з громадян будуть неправомірно відібрані шляхом вимагання їхнє майно (грошові кошти) під надуманим приводом, у тому числі за неіснуючі боргові зобов`язання, погодились на пропозицію ОСОБА_11 , і таким чином стали учасниками структурної частини злочинної організації, створеної та очолюваної ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_5 , як член структурної частини злочинної організації очолюваної ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, тобто участь у злочинній організації.

Так, 23.12.2022 у вечірній час, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , діючи у складі контрольованої ОСОБА_11 структурної частини злочинної організації очолюваної ОСОБА_9 , у період дії військового стану, з метою реалізації спільного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та керуючись єдиним злочинним умислом направленим на вимагання грошових коштів у того ж ОСОБА_17 , приїхали на невстановленому автомобілі до підприємства по обробці граніту, яке орендує потерпілий ОСОБА_17 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрілись із потерпілим.

В ході спілкування з потерпілим, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 в усній формі висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складало 109500 гривень та повідомили про негативні наслідки для здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги. В цей час, після отримання відмови потерпілого ОСОБА_17 надавати грошові кошти, ОСОБА_11 наніс потерпілому два удари кулаками рук по голові, а саме в ліве вухо та ніс, від чого потерпілий відчув сильний фізичний біль, після цього ОСОБА_11 встановив потерпілому термін до 24.03.2023 на отримання від нього грошових коштів в сумі 3000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складало 109500 гривень, а також наголосив на негативних наслідках у разі невиконання зазначеної вимоги у вигляді повторного застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

У подальшому, ОСОБА_11 , діючи у складі злочинної організації, не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_17 , неодноразово телефонував останньому та в усній формі повторно висловлював вимогу передачі грошових коштів в сумі 3000 доларів США, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги.

Надалі, ОСОБА_17 , дізнавшись про затримання працівниками правоохоронних органів, в середині серпня 2023 року, ОСОБА_13 ОСОБА_10 та інших осіб, звернувся з відповідною заявою про вчинення щодо нього злочину, а саме вимагання його майна.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене злочинною організацією, в умовах воєнного стану.

Крім цього, 15 серпня 2023 року близько 15 год 00 хв ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , прибули до місця проведення слідчих дій працівниками правоохоронних органів з метою вчинення опору та умисного заподіяння побоїв вказаним працівникам, а саме прибули до місця проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 , де на той момент виконували свої службові обов`язки як учасники проведення обшуку старший оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_18 та оперуповноважений Управління служби безпеки України в Житомирській області капітан ОСОБА_19 , та достовірно знаючи, що останні являються працівниками правоохоронних органів, почали вчиняти опір та заподіяли побої вказаним працівникам, при цьому примушуючи їх шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, а саме відпуску з місця слідчої дії учасника обшуку ОСОБА_11 , який був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у вчиненні опору працівникам правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків, поєднаному з примушенням цих осіб шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; в умисному заподіянні працівникам правоохоронних органів побоїв у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

15.08.2023 СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 було затримано, та 16.08.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

17.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст.276-279 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

08.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

18.08.2023 Корольовським районним судом м.Житомира стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, востаннє 06.12.2023 Корольовським районним судом м.Житомира терміном до 15.01.2024 включно, без визначення розміру застави.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою орган досудового розслідування обґрунтовує неможливістю завершення досудовго розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали та необхідністю запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи кваліфікацію вчинених злочинів;

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування;

- п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчинених злочинів, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. ОСОБА_5 може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших осіб про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, характер та послідовність вчинення злочину ОСОБА_5 у якому останній наразі обґрунтовано підозрюється, може свідчити про те, що вчинення даного роду кримінальних правопорушень є одним із способів отримання джерел доходів для прожиття.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підтримали, з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор додатково зазначив, що ризики, передбачені положеннями частини першої статті 177 КПК України, на час розгляду клопотання є актуальними.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просить змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації. В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_6 зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 знаходиться під вартою вже чотири місяці, при цьому, за цей час з ним не було проведено жодної слідчої дії. Також вказав, що прокурором не надано жодних доказів того, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до ч.5 цієї ж статті, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

08 грудня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 17.08.2023 та про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, з яких кримінальні правопорушення за ч.4 ст.189 та ч.2 ст.255 КК України є особливо тяжкими злочинами.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань; протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16 серпня 2023 року; рапортами від 15 серпня 2023 року; протоколами проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2023 року, від 29 вересня 2023 року; протоколами (додаткового) допиту потерпілого від 16 серпня 2023 року, від 26 вересня 2023 року; протоколами допиту свідків від 18 серпня 2023 року, від 23 серпня 2023 року, від 30 серпня 2023 року, від 31 серпня 2023 року; протоколом додаткового допиту свідка від 24 серпня 2023 року; протоколом додаткового потерпілого від 23 листопада 2023 року; протоколом допиту потерпілого від 16 серпня 2023 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 січня 2024 року у справі №296/51/24 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.4 ст.189, ч.1 та ч.2 ст.263, ч.1 та ч.2 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386, ч.2 ст.146, ч.2 ст.149, ч.2 та ч.5 ст.255, ч.3 ст.357 КК України до шести місяців, тобто до 15 лютого 2024 року, а отже встановлено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою.

При цьому, слідчий суддя враховує ризики, які не зменшились і продовжують існувати, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зокрема, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_5 підозрюється, зокрема, у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.4 ст.189 КК України) та у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.2 ст.255 КК України).

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність, а також враховує особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має.

Також суд не виключає продовження існування ризику щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження кримінальні правопорушення, пов`язані із застосуванням насильства, вчинялись стосовно різних потерпілих у складі злочинної організації, кримінальне провадження є багатоепізодним та досудове розслідування із виявленням та вилученням доказів у ньому триває.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним продовження існування ризику можливого продовження вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень або вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема проти власності, з огляду на обставини кримінального провадження №0000373 від 14.07.2023 та те, що підозрюваний не має офіційних джерел доходів.

Слідчий суддя не виключає ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, а також незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. На користь такого ризику свідчить те, що підозрюваному відома особа потерпілого ОСОБА_17 , його місцезнаходження, а також можуть бути відомі свідки злочину, яким, що не виключається судом з огляду на зміст підозри, ОСОБА_5 може погрожувати чи застосовувати щодо них насильство.

Разом з тим, суд вважає недостатньо доведеним продовження існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою чи зміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту достатніми доказами не доведено.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що наявність у підозрюваного ОСОБА_5 позитивної характеристики за місцем проживання та відсутність доказів неналежної поведінки під час утримання його під вартою протягом чотирьох місяців самі по собі не свідчать про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який та задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється, зокрема у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, беручи до уваги особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 15 лютого 2024 року включно.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги приписи п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки ОСОБА_5 пред`явлена підозра, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Враховуючи вищевикладене, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , - відмовити.

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 15 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1