Номер провадження: 11-сс/813/1022/23
Справа № 947/7655/23, 1-кс/947/6119/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах заявника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.05.2023, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 , в інтересах заявника ОСОБА_8 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_8 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 від 11.02.2023 про вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні зазначеної скарги, слідчий суддя послався на те, що з аналізу змісту заяви ОСОБА_8 від 11.02.2023 про вчинення кримінального правопорушення та фактичних обставин справи не вбачається обставин, які б підтверджували наявність кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її постановлення без дотримання норм матеріального та процесуального права з огляду на наступні обставини:

- слідчий суддя не дослідив матеріали заяви про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до яких злочинна група у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невідомих осіб, діючи спільно, за попередньою змовою, маючи на меті заволодіти у подальшому майном, оформленим на ім`я ОСОБА_8 , шляхом зловживання її довірою організували фіктивне отримання нею кредиту у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом підготовки, підробки пакету документів для отримання кредитних коштів у сумі 1 415 925 грн., отримали зазначені кошти, а борг перед банком залишили ОСОБА_8 ;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що раніше вже було відкрито кримінальну справу №2/2 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 визнано потерпілою, проте у подальшому справу було зупинено та потім взагалі знищено, що підтверджується відповідями слідчих органів на вимогу адвоката про те, що в архівах справа не міститься;

- в провадженні Южного міськсуду Одеської обл. знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 604 512, 88 грн., де ОСОБА_8 виступає в якості відповідача, проте вживає необхідних заходів для того, щоб в законний спосіб довести свою непричетність до злочинного заволодіння кредитними коштами.

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб ГУНП в Одеській обл. внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_8 від 11.02.2023 про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розпочати досудове розслідування та через 24 год. з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР, а також зобов`язати службових осіб ГУНП в Одеській обл. визнати ОСОБА_8 потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Вимоги ч. 1 ст. 306 КПК України передбачають, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Статтею ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

На підставі аналізу змісту поданої слідчому судді скарги представника ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_8 вбачається, що остання оскаржує бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення до ЄРДР відомостей за її заявою від 11.02.2023 про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 1-3).

При цьому, до поданої представником заявника ОСОБА_7 скарги додано заяву ОСОБА_8 від 11.02.2023 про вчинення злочину, в якій остання зауважує на тому, що злочинна група у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шахрайським шляхом заволоділи її майном, зокрема, організували отримання нею кредиту у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 1 415 925 грн. (а.с. 9-10).

Відповідно до долучених представником ОСОБА_7 до скарги на бездіяльність слідчого матеріалів вбачається, що 27.05.2009 заступником начальника СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській обл. ОСОБА_13 була винесена постанова про порушення кримінальної справи №2/2 у відношенні вищевказаних осіб та інших невстановлених осіб за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато досудове слідство (а.с. 31), проте, в подальшому, як на цьому обґрунтовано зауважує представник заявника, матеріали вищезгаданої кримінальної справи в архівному відділі СУ ГУНП в Одеській обл. знайдені не були (а.с. 41).

Зазначені вище обставини послугували підставою для повторного звернення ОСОБА_8 із заявою від 11.02.2023 про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Водночас, задля перевірки вищевикладених обставин щодо наявності в провадженні СУ ГУНП в Одеській обл. к/с №2/2 за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.07.2023 було зобов`язано Одеську обласну прокуратуру надати апеляційному суду інформацію стосовно руху кримінального провадження (справи) №2/2 (а.с. 203-204).

Згодом, 10.08.2023 на запит суду апеляційної інстанції надійшов лист заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_14 (а.с. 207), в якому останній повідомив, що зазначена к/с №2/2 була 06.08.2009 передана до СУ ГУМВС за вих. №31/4-2036, при цьому, провадження зупинено 19.06.2009 та 29.06.2010 на підставі п. 3 ст. 206 КПК України (в ред. 1960).

В подальшому в судовому засіданні апеляційного суду від 09.10.2023 прокурором було надано лист заступника начальника СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_15 за вих. №4/1-11703 від 31.08.2023, згідно якого перевіркою архіву СУ ГУНП в Одеській обл. не було встановлено к/с № НОМЕР_1 та №5, а також зазначено про те, що проведеною перевіркою встановити або спростувати факт направлення вказаних кримінальних справ з слідчого відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській обл. до СУ ГУНП в Одеській обл. неможливо; останні справи, які могли містити запрошену інформацію, були знищені в кінці 2012 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що наразі матеріалів к/с №2/2 за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України не існує, найбільш ймовірно вони були знищені ще наприкінці 2012 року, у зв`язку із чим заявник ОСОБА_8 обґрунтовано звернулась до правоохоронних органів із повторною заявою від 11.02.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 , в інтересах заявника ОСОБА_8 , на бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя послався на те, що у поданій ОСОБА_8 заяві відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та можливість у зв`язку із цим внести відповідні відомості до ЄРДР (а.с. 105).

Разом із тим, колегія суддів вважає такий висновок слідчого судді передчасним з огляду на наступні обставини.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що в своїй заяві від 11.02.2023 ОСОБА_8 просить відкрити кримінальне провадження та розпочати досудове розслідування за фактом вчинення ОСОБА_9 та іншими особами ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ) злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема, зазначені особи шляхом обману, шахрайським шляхом організували укладення між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору №014/0029/85/84381 на суму 1 415 925 грн., після чого зазначену суму ОСОБА_9 та інші особи отримали в касі банку, а в подальшому використали на власний розсуд (а.с. 9-10).

До заяви ОСОБА_8 долучила копії договору купівлі-продажі земельної ділянки, іпотеки, кредитний договір №014/0029/85/84381 від 17.10.2007, постанови про порушення к/с №2/2 та №5, відповідей на запит представника, судових рішень по цивільним справам, а також копію колективного листа на ім`я голови правління ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому особи, серед яких також ОСОБА_8 , повідомляли про те, що група шахраїв за попередньою змовою з керівництвом та службою внутрішньої безпеки Одеської філії ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» формували групи по 10-20 людей для отримання кредитних коштів для придбання земельних ділянок, при цьому, людям, які постраждали внаслідок дії зазначених шахраїв були обіцяні незначні грошові суми за використання їх документів для оформлення та отримання кредиту; після оформлення державних актів на земельні ділянки оригінали документів зазначені особи на руки не отримували, готівки після підписання договорів та квитанції про отримання коштів також не отримували, після чого співробітники служби внутрішньої безпеки банку почали здійснювати психологічний вплив на зазначених осіб, погрожувати їм та вимагати, щоб вони проводили оплату по зазначеним фіктивним кредитним договорам (а.с. 28).

Всупереч твердженням слідчого судді, апеляційний суд вважає, що із заяви ОСОБА_8 та долучених до неї документів вбачається чітке зазначення заявником дати, часу вчинених можливих протиправних дій, конкретне посилання на суб`єктів їх вчинення, викладено короткий опис обставин, які можуть свідчити про можливий факт вчинення кримінального правопорушення, а також попередню правову кваліфікацію можливого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги в даній справі, колегія суддів, між іншим, враховує аналіз скарг даної категорії в судовій практиці, який свідчить про те, що заяви та повідомлення, які містять достатні для внесення до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення, складають найменшу чисельність від загальної кількості.

Водночас в цих заявах зазначена інформація, що має бути предметом перевірки у кримінально-процесуальному порядку. У таких заявах наводяться обставини, факти або твердження, які свідчать або можуть свідчити про кримінальне правопорушення. При цьому, викладення заяви у деяких випадках на побутовому рівні не є перешкодою для внесення відомостей до ЄРДР, якщо описана заявником подія потенційно може бути предметом кримінально-правової оцінки або описані діяння можна охарактеризувати як суспільне-небезпечне протиправне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. При цьому обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є ніщо інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

На переконання апеляційного суду, для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

При цьому, в даному випадку слід враховувати положення ст. 214 КПК України, якими встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР у визначені строки.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України №298 від 30.06.2020).

Згідно з п. 1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Враховуючи те, що в заяві ОСОБА_8 від 11.02.2023 та долучених до неї документах наявна інформація щодо обставин, які можуть свідчити про можливий факт існування події кримінального правопорушення, яким неможливо надати остаточну правову оцінку без їх детальної перевірки в процесуальному порядку, колегія суддів вважає, що зазначених у заяві відомостях достатньо для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 4 ст. 190 КК України.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування по такій заяві абсолютно не означає, що воно матиме результатом притягнення певної особи до кримінальної відповідальності з усіма наслідками, що витікають із цього, оскільки під час процесуальної перевірки може бути не встановлено складу злочину, що слугуватиме підставою для закриття кримінального провадження в порядку ст. 284 КПК України.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що, відмовляючи в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей, слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачено що, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника заявника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню як така, висновки якої не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, із постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги представника ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_8 на бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_8 від 11.02.2023 про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Задовольняючи вимоги апеляційної скарги та скарги представника заявника частково, колегія суддів зауважує на тому, що представник ОСОБА_7 просить, серед іншого, зобов`язати посадових осіб СУ ГУНП в Одеській обл. через 24 год. з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР та визнати ОСОБА_8 потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні, проте зазначені вимоги не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону, оскільки, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, після внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за рішенням слідчого судді (суду) слідчий, дізнавач або прокурор зобов`язаний надати заявнику такий витяг, а, відповідно до положень ч. 2 ст. 55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, внаслідок чого визнавати ОСОБА_8 потерпілою окремим процесуальним рішенням кримінальний процесуальний закон не вимагає.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 214, 303, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах заявника ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.05.2023, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 від 11.02.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 від 11.02.2023, про вчинення кримінального правопорушення.

Зобов`язати службових осіб ГУНП в Одеській обл. внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_8 від 11.02.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та розпочати досудове розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4