Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6024/23
Провадження №: 1-кп/332/446/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000575 від 11.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Штунь Любомльського району Волинської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей не має, який перебуває на посаді розвідника-кулеметника ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5, ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався та діє на теперішній час.

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 02 лютого 2023 року № 32 ОСОБА_4 призначено на посаду розвідника-кулеметника ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 22 липня 2023 року, самовільно залишив місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , після чого до 05 вересня 2023 року свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав, та при цьому пояснив, що з 22.07.23 по 05.09.2023 він самовільно покинув військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася поблизу АДРЕСА_3 у зв*язку з сімейними обставинами . Перебував в м. Запоріжжі, проживав в готелі. Потім сам повернувся у частину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 5, ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання в силу ст.ст. 65-67 КК України суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, є тяжким злочином;

дані про особу обвинуваченого, який раніше був не засуджений, перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатора, має постійне місце проживання, характеризується задовільно;

обставиною, що пом`якшує покарання є явка зі зізнанням;

обставин , що обтяжують покарання судом не встановлено .

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку , що виправлення обвинуваченого можливе з застосуванням позбавлення волі .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався .

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1