Єдиний унікальний номер (справа №) 216/6486/23
Номер провадження у суді 1-кс/216/2650/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань в приміщенні Центрально-Міського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002018 від 04.10.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, має дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , що перебуває на посаді командира танка, молодшого сержанта, з середньо-технічною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

06 жовтня 2023 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002018 від 04.10.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, в межах строку досудового розслідування в умовах ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання прокурор вказує, що СВ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002018 від 04.10.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На даній стадії досудового розслідування встановлено, що 01.10.2023 протягом дня військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи поза зоною несення військової служби, знаходячись за місцем свого тимчасового проживання орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , вживав спиртні напої зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Під час вживання спиртного, між зазначеними особами на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, внаслідок якої у ОСОБА_4 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_10 та умисел спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 знаходячись в кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з метою спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи настання таких наслідків, приблизно о 19:00 годині 01.10.2023 умисно, зі значною силою, правим кулаком завдав потерпілій ОСОБА_10 , яка стояла звернутою до нього обличчям, численних ударів в область голови та обличчя.

Від отриманих ударів потерпіла ОСОБА_10 , не устоявши на ногах впала спиною на підлогу кімнати зазначеної квартири, де внаслідок отриманих несумісних з життям тілесних ушкоджень в області голови в короткий проміжок часу померла.

Після цього, ОСОБА_4 помістив труп ОСОБА_10 в належний йому спальний мішок, та залишився ночувати в квартирі за вказаною адресою.

Наступного дня, 02.10.2023 ОСОБА_4 , бажаючи приховати вчинення ним зазначеного тяжкого злочину проти життя особи, запропонував своїм знайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , приховати труп ОСОБА_10 , на що останні, заздалегідь не обіцяючи ОСОБА_4 сприяти у приховуванні тяжкого злочину, однак достовірно знаючи від останнього про його вчинення, дали свою згоду, переслідуючи за мету допомогти ОСОБА_4 , уникнути відповідальності за скоєний злочин та перешкодити правоохоронними органами у його розкритті.

Цим же вечором, приблизно о 23:45 годин 02.10.2023, ОСОБА_4 , діючи погоджено з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою приховування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , перенесли труп ОСОБА_10 в спальному мішку з даної квартири до сміттєвого контейнера поблизу будинку АДРЕСА_3 , де скинули труп в металевий контейнер для сміття, та за допомогою підручних засобів підпалили, залишивши місце злочину.

Ранком 04.10.2023 працівниками ТОВ «Екоспецтранс» м. Кривого Рогу, які виконували свої функції по збору та вивозу побутових відходів з прибудинкових територій, труп ОСОБА_10 разом з іншим сміттям було завантажено з вищезазначеного контейнеру в спеціальний вантажний автомобіль (сміттєвоз) та вивезено і вивантажено на полігоні для збору сміття поблизу вулиці Гірничорятувальна в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де цього ж дня 04.10.2023 труп було виявлено.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2025 від 04.10.2023 виданого КЗ «Криворізький міжрайонний відділ ОКЗ «Бюро СМЕ`ДОР» смерть ОСОБА_10 наступила в результаті крововиливів під оболонку та речовину головного мозку та інших внутрішньочерепних травм.

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

05 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалась на обґрунтованість підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Прокурор подане клопотання в судовому засіданні підтримав, просив задовольнити застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Додав, що підозрюваний був оглянутий медичними працівниками, та пояснив, що походження синьців на обличчі підозрюваного пов`язане з побутовою сваркою та були спричинені за довго до затримання.

Захисник за узгодженою позицією з підзахисним, в судовому засіданні покладався на розсуд суду під час розгляду копотання, хоча вважає недоведеним наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підзахисному не повідомлено про підозру у скоєнні будь-якого іншого кримінального правопорушення, у тому числі, передбачених ст.ст. 407, 408 КК України.

Підозрюваний у судовому засіданні вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, просив вирішити клопотання на розсуд суду. Пояснив, що під час затримання заходи фізичного або психологічного тиску до нього не застосовувались, синьці на обличчі отримав під час сварки з батьком 02 жовтня 2023 року, скарг в порядку ст. 206 КПК України не має, дата та час затримання, а також дата та час вручення письмового повідомлення про підозру в матеріалах клопотання зазначені правильно. Вказав, що має на утриманні трьох дітей, які проживають за межами території України з матір`ю, однак жодних підтверджуючих документів не надав.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № № 0002018 від 04.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

04 жовтня 2023 року о 18 годині 39 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

05 жовтня 2023 року о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

05 жовтня 2023 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 вручена копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками.

Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази: копію протоколу огляду місця події; копії протоколів допиту свідків та інші матеріали кримінального провадження.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру, повідомлену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованою відповідно до ступеню даної стадії процесу.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що підозрюваний є військовослужбовцем, не перебуває у шлюбі, має неповнолітніх дітей, однак доказів на підтвердження їх утримання не надав, за станом здоров`я тяжких хронічних захворювань не має.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку ризику передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, вчиненого із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людини та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, про що свідчить поведінка підозрюваного після вчинення інкримінованого правопорушення та до затримання останнього.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування і суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 має можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, навіть якщо вони і не є родичами померлої, оскільки під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, він може дізнатись їх анкетні дані, місце мешкання, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може здійснити на них незаконний вплив.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає його доведеним оскільки, після вчинення злочину, ОСОБА_4 не намагався надати медичну допомогу та не звернувся до правоохоронних органів, а вдався до дій з метою приховування тіла померлої.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, зокрема що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку слідчого судді, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжного заходу у зв`язку з наявністю вищезазначених ризиків та обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту не зможуть запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки останній володіючи засобами зв`язку зможе впливати на свідків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя вважає неможливим, оскільки жодна особа не надала письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та сторона захисту не заявляла про наявність таких осіб.

Зазначені обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України та з урахуванням особи підозрюваного та обставин вчиненого кримінального правопорушення слідчий суддя не визначає розміру застави.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 177, 178, 184, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на 58 (п`ятдесять вісім) днів - до 02.12.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 02.12.2023 року включно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1