1Справа № 335/7998/23 1-кп/335/396/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001143 від 15.07.2023 року стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, дітей на утриманні немає, який працює молодшим приймальником товару в ТОВ «АТБ маркет», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 у денний час доби одного з днів на початку липня 2023 року, точні дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в лісо-смузі, розташованої неподалік від ТЦ «Сіті Молл», що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-Б, знайшов на землі металевий кастет, який є холодною зброєю.

Після цього, у ОСОБА_3 одразу виник умисел на носіння вказаної холодної зброї без передбаченого законом дозволу, реалізуючи який він підняв з землі зазначений кастет, тим самим шляхом привласнення знайденого придбав холодну зброю, яку поклав до свого рюкзака та став носити при собі.

У подальшому, 15.07.2023, продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 проходив неподалік від будинку № 10 по вул. Лермонтова у м. Запоріжжя, здійснюючи дії по переміщенню придбаного кастету при собі, де був зупинений працівниками поліції, якими в період часу з 15 години 31 хвилин по 15 годину 47 хвилин вказаного дня у останнього вилучено вищевказаний кастет, який відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України в Запорізькій області № СЕ-19/108-23/11345-ХЗ від 26.07.2023 є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме саморобним кастетом.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. ч. 2 ст. 263 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні надав показання, що дійсно, він на початку липня 2023 року, перебуваючи в лісо-смузі, розташованої неподалік від ТЦ «Сіті Молл», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-Б, знайшов на землі металевий кастет, який є холодною зброєю, який він привласнив, та носив при собі.

У подальшому, 15.07.2023, неподалік від будинку № 10 по вул. Лермонтова у м. Запоріжжя, його зупинили працівники поліції та вилучили вказаний кастет.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має середню освіту, працює, не одружений, проживає з батьками, отже має стійкі соціальні зв`язки. Обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, кримінальне правопорушення вчинено без застосування насильства, матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, негативних характеристик не має, є в наявності обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті за якою його звинувачено, у виді обмеження волі, однак не на максимальний строк, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Також, з урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, дозволяє зробити висновок, що обвинувачений наразі загрози для суспільства не становить, є суспільно корисним, можливо прогнозувати, що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання обвинуваченому для застосування ст.ст. 75,76 КК України, оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченими умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Що ж до позиції суду про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 при призначенні покарання положення ст. 75 КК України, то суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд, враховує його поведінку як під час проведення досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаянні, причому, - щире каяття, як одна із обставин, яка пом`якшує кримінальну відповідальність, - була врахована при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, з застосуванням положень ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (заходи процесуально обмежувального характеру), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Розподіл процесуальних витрат суд здійснює згідно ст. 124 КПК України.

Речові докази вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експертів (висновок експерта № СЕ-19/108-23/11345-X3 від 26.07.2023) вартістю, що складає 956 гривень 00 копійок.

Речові докази: кастет, який відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України в Запорізькій області № СЕ-19/108-23/11345-ХЗ від 26.07.2023 є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме саморобним кастетом, переданий на відповідальне зберігання в камеру речових доказів ВП № 1 УГНП в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1