Дата документу 27.09.2023 Справа № 333/3631/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/3631/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1099/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 27 вересня 2023року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На досудовому розслідуванні до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2023 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 діб, тобто до 31 серпня 2023 року включно, задоволено, визначено розмір застави у сумі 107 360 гривень. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив про недоведеність заявлених прокурором ризиків.

Зауважив на наявність у нього постійного місця проживання та роботи.

Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зазначив про відсутність наміру ухилятися від суду та вчиняти інші злочини, повідомив, що має матір, у якої є постійний заробіток.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та захисник обвинуваченого, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання не з`явилися, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та адвоката, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді.

Зокрема, частина 3 цієї статті передбачає, що залежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.ст. 199, 331 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого останньому діяння, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та прийшов до вірного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що наведені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є дійсними та триваючими і на даний час вони продовжують існувати та виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на більш м`який.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, у разі визнання останнього винним, отже існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до втечі.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така обставина поряд з відсутністю у обвинуваченого сталих соціальних зв`язків збільшує ризик втечі та свідчить про неможливість забезпечення його належної процесуальної поведінки у випадку застосування альтернативного запобіжного заходу.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, не зменшився і є актуальним на теперішній час.

Крім того, судова колегія не може проігнорувати неодноразовість притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини, що характеризує останнього, як особу схильну до злочинної діяльності, та поряд з незалученістю до суспільно-корисної праці та відсутністю постійного джерела доходу, свідчить про доведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд схиляється до думки про правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою з огляду на встановлені ризики, які є дійсними та триваючими на даний час.

Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими.

Вирішене місцевим судом питання можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 з дотриманням вимог КПК України, з чим погоджується й апеляційна інстанція, спростовує доводи апелянта щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Апеляційний суд схиляється до думки про обґрунтованість міркувань суду першої інстанції щодо відсутності підстав та вагомих аргументів на користь зміни запобіжного заходу.

Одночасно місцевим судом визначено розмір застави, який з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його усталену протиправну поведінку та відсутність міцних соціальних зв`язків, слід визнати обґрунтованим та достатнім задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, суд першої інстанції фактично вирішив питання щодо застосування ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, який діятиме у разі внесення застави.

Виходячи з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 31 серпня 2023 року включно з визначенням розміру застави в сумі 107 360 гривень, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4