20.12.2023 Єдиний унікальний № 371/1750/23
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення судового розгляду

20 грудня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1750/23

Провадження № 1-кп/371/295/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001249, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2023 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Велика Мочулка Гайсинського району Вінницької області, адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001249 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 407 ч. 5 КК України поданий до суду 22 листопада 2023 року.

Учасники підготовчого судового засідання вказали на можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Суд, заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дійшов таких висновків.

Кримінальне провадження підсудне Миронівському районному суду Київської області.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог статті 291 КПК України.

Підстав для прийняття в підготовчому судовому засіданні рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини 3 статті 314 КПК України, не встановлено.

Наявні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд визначив порядок розгляду кримінального провадження, з метою підготовки до судового розгляду вирішив питання, визначені частинами 2 та 3 статті 315 КПК України.

Підстави для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні, передбачені частиною 2 статті 27 КПК України, відсутні.

В підготовчому судовому засіданні визначено коло осіб, які братимуть участь у судовому розгляді. Такими особами є прокурор, обвинувачений, захисник.

В ході підготовчого засідання прокурором заявлено клопотання продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тими обставинами, що ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишені місця служби, без поважних причин, як військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк запобіжного заходу спливає 06 січня 2023 року.

За переконанням прокурора, підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, залишаються незмінними. Ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження. В іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим можуть бути прийняті спроби впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

При обранні запобіжного заходу суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у статті 177 КПК України.

Запобіжний захід повинен застосовуватись лише у разі крайньої необхідності, якщо неможливо забезпечити належну поведінку обвинуваченого у інший спосіб, а шкода спричинена застосуванням запобіжного заходу буде менша ніж та, яка могла б наступити.

Обґрунтування доцільності обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовцем вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За змістом обвинувального акта, 08 вересня 2022 року ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією на особливий період та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини.

Наказом командира військової частини від 26 вересня 2022 року № 211 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини.

Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог статей 17, 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), о 10 год 00 хв 11 квітня 2023 року самовільно залишив розташування тимчасового пункту дислокації військової частини, після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 09 липня 2023 року, тобто до моменту його затримання у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк до 24 години 06 січня 2024 року.

При обранні запобіжного заходу слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження містять дані, що підтверджують підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підозра є обґрунтованою, в розпорядженні слідчого є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Сторона обвинувачення вважає, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, продовжують існувати, а саме обвинувачений ОСОБА_5 , може вчинити такі дії:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Клопотання також обґрунтовано посиланням на правило, згідно з яким під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладаються ті обставини, що зухвалість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , свідчить про відсутність у нього будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що, розуміючи невідворотність покарання за вчинене діяння, ОСОБА_5 намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Він також може незаконно впливати на свідків, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Будучи військовослужбовцем військової частини, він проживатиме разом із свідками у кримінальному провадженні, володіє озброєнням та з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість та може впливати на свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також з цією метою вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення. Також, існує висока вірогідність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із ухиленням від проходження військової служби в умовах воєнного стану.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до частини 3 статті 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії призначення до судового розгляду, метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки особи.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що встановленні при вирішенні питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризики не зменшились, продовжують існувати, прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин того кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_5 , а саме вчинення тяжкого злочину, за яке, у разі доведеності вини, може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі, дає суду достатні підстави для продовження застосування до обвинуваченого такого суворого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки потенційна загроза відбування тривалого строку покарання у вигляді позбавлення волі обумовлює продовження існування ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи не в умовах попереднього ув`язнення, може здійснити спробу переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Наразі в нашій країні введено воєнний стан, на території ведуться активні бойові дії, що може мати наслідками ускладнення виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у разі зміни запобіжного заходу

Обвинувачений також може незаконно впливати на свідків, існує вірогідність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із ухиленням від проходження військової служби в умовах воєнного стану.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов'язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з огляду на вірогідність переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_5 під вартою є не лише очікування завершення розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання обвинуваченого під вартою.

При цьому суд вважає, що такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Суд зазначає, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжному заході не відпала. Продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, оскільки за наявних ризиків суду не можливо розраховувати на сумлінну поведінку обвинуваченого.

Згідно з вимогами частини 7 статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Відсутні підстави, що дозволяють обрати інший, передбачений законом запобіжний захід, існує необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, що є винятковим видом запобіжного заходу та узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону. Підстави для визначення застави відсутні.

Керуючись ст.ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 199, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 407 ч. 5 КК України на 12 годину 22 січня 2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Миронівського районного суду Київської області за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Миронівка, вулиця Першотравнева, 3.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Велика Мочулка Гайсинського району Вінницької області, адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, на 60 (шістдесят) днів із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали - до 24.00 години 17 лютого 2024 року.

Здійснити конвоювання обвинуваченого ОСОБА_5 із ІНФОРМАЦІЯ_2 до Миронівського районного суду Київської області в судове засідання.

У судове засідання викликати захисника.

Про день, час та місце судового розгляду повідомити прокурора.

Копію ухвали надіслати до Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1