Справа № 991/8592/23
Провадження 1-кс/991/8663/23
У Х В А Л А

02.10.2023 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и л а:

1.29.09.2023 ОСОБА_3 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, зобов`язати внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою скаржника до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та розпочати досудове розслідування.

2.У цей же день, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді скарга передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

3.У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити.

4.Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідча суддя дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

5.Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 18.09.2023 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення Київським міським головою (далі - КМР), головою Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА) ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, із проханням внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

6. ОСОБА_3 також зазначив, що відомості за відповідною заявою до ЄРДР внесені не були, досудове розслідування не розпочато.

7.Виходячи з наведеного, слідча суддя доходить висновку, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу, у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України строк.

8.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

9.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

10.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

11.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

12.Отже, оскаржена ОСОБА_3 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

13.Згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

14.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

15.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

16.Так, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено таку умову як вчинення кримінального правопорушення посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорії посад місцевого самоврядування. До таких згідно із ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-III від 07.06.2001, належить, зокрема, посада Київського міського голови. Отже, скарга підлягає розгляду в цьому суді.

17.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.

18.З матеріалів скарги встановлено, що 18.09.2023 ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення, з якої встановлено, що на виконання Договору № 101-ДГП від 15.11.2008, укладеного на підставі Рішення Київської міської ради (далі - КМР) від 18.09.2008 №262/262 «Про розроблення нового Генерального плану розвитку міста Києва та його приміської зони до 2025 року» між Головним управлінням містобудування архітектури та дизайну міського середовища КМДА та Комунальною організацією виконавчого органу Київської міської ради «Центр містобудування та архітектури» у період 2008 року по 21.02.2022 відбувався процес розроблення проекту нового Генерального плану міста Києва та його приміської зони до 2025 року (далі- Генплан). Вказаний Генплан, на думку заявника, був розроблений всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки Генеральний план міста Києва, затверджений рішенням КМР від 28.03.2002 № 370/1804 є безстроковим та чинним, а тому розроблення проекту нового Генплану є незаконним, у зв`язку з цим він більше року не затверджений КМР.

19.Окрім того, у заяві ОСОБА_3 наголошує про ряд інших порушень при розробленні проекту нового Генплану, зокрема відсутність у КМДА та її структурних підрозділів правових підстав продовжувати процес розроблення проекту Генплану, розроблення проекту не на оновленій картографічній основі території міста Києва та будь яких пропозицій Міністерства регіонального розвитку чи його правонаступника - Міністерства розвитку громад на території України, тобто без врахування державних інтересів. Не заважаючи на такі порушення, за виконані роботи із розроблення проекту нового Генплану загалом Київським міським головою, головою КМДА ОСОБА_4 , шляхом зловживання службовим становищем, умисно та з корисливих мотивів з міського бюджету міста Києва на користь Комунальної організації «Інститут Генерального плану м. Києва» безпідставно сплачено кошти у сумі 18 204 100,00 грн.

20.Поряд з цим, слідчою суддею встановлено, що обставини бездіяльності уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 за аналогічних обставин були предметом розгляду слідчих суддів Вищого антикорупційного суду.

21.Так, ухвалою від 10.04.2023 у справі № 991/3072/23 слідчою суддею постановлено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ задовольнити, зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, яка отримана НАБУ 31.03.2023, та розпочати досудове розслідування.

22.Окрім того, ухвалою від 30.08.2023 у справі № 991/7517/23 слідчий суддя зобов`язав керівника Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 14.08.2023.

23.Обидві ухвали були виконані уповноваженими особами НАБУ, на їх підставі 17.04.2023, 04.09.2023 за ч. 2 ст. 367 КК України були розпочаті кримінальні провадження № 0000179, № 0000454 відповідно.

24.Однак, ОСОБА_3 вважає, що детектив вніс до ЄРДР відомості відмінні, від тих, що він зазначив в своїх заявах, зокрема, їх зміст відрізняється від короткого викладу обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, занесеного до ЄРДР. До того ж, він вважає, що детектив умисно визначив кваліфікацію за ч. 2 ст. 367 КК України для створення підстав для зміни підслідності.

25.У судовому засіданні ОСОБА_3 висловив заперечення на такі дії детектива, зазначив, що ініціював початок кримінальних проваджень щодо останнього, а також директора НАБУ щодо внесення неправдивих відомостей до офіційних документів.

26.Фактично, незгодою з такими діями уповноважених осіб НАБУ ОСОБА_3 мотивував повторне звернення із заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 18.09.2023 Київським міським головою, головою КМДА ОСОБА_4 за аналогічних обставин, вимагаючи внести відомості про вчинення злочину відповідно до даних його заяви.

27.Отже, у підсумку слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення Київським міським головою, головою КМДА ОСОБА_4 , однак відповідні обставини уже перевіряються у кримінальних провадженнях № 0000179, № 0000454. Попри це, ОСОБА_3 не погоджується із коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, занесеним до ЄРДР, а також з визначеною кваліфікацією злочинів.

28.Отож, звернувшись із аналогічною заявою про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 у такий спосіб використовує інструменти судового захисту прав учасників кримінального провадження із тим, щоб ініціювати чергове кримінальне провадження в НАБУ за тими ж самими фактами, однак з іншою правовою кваліфікацією, у той час як КПК України такого не передбачає.

29.Слідча суддя зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення. Окрім того, визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення до відомостей ЄРДР відноситься до виключної дискреції слідчого, дізнавача, прокурора, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей, фактів про скоєння кримінального правопорушення, а під час вирішення питання про оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей в ЄРДР слідчий суддя не наділений повноваженнями на визначення кваліфікації злочину відносно викладених у заяві обставин.

30.Відповідно до п. 8 підрозділу 4 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, при реєстрації кримінальних правопорушень за рішеннями судів про зобов`язання внесення до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення (раніше не зареєстроване за заявами фізичних і юридичних осіб) обов`язково зазначається підстава початку досудового розслідування шляхом заповнення поля «Досудове розслідування розпочате за зверненням» значенням «на підставі рішення суду України про зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР». Водночас, в полі «Заявник» вказується інформація про фізичну чи юридичну особу, яка звернулася до органу досудового розслідування чи прокуратури із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, та відомості про яке до Реєстру не внесені відповідно до вимог статті 214 КПК України, а у фабулі вказується номер та дата судового рішення про зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей про це кримінальне правопорушення, джерело надходження інформації про нього, а також короткий виклад обставин, який міститься у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення.

31.Водночас, детектив зазначає відомості щодо короткого викладу обставин і попередньої кваліфікації, виходячи з інформації, якою володіє на момент реєстрації. Всупереч доводам ОСОБА_3 , відповідна вимога КПК України та названого положення не покладала на детектива обов`язку дослівно відтворити доводи його заяв про вчинення злочину, а лише ті обставини, що можуть становити кримінальне правопорушення та відповідають обраній ним кваліфікації.

32.Натомість, загалом внесені детективом до ЄРДР відомості в частині викладу обставин вчинення кримінального правопорушення узгоджуються з твердженнями ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 18.09.2023.

33.Також слідча суддя враховує, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є забезпечення швидкого, повного розслідування. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження…, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Згідно зі ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий, розпочавши досудове розслідування, повинні вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

34.За викладеного, здійснюючи кримінальне провадження, відповідні уповноважені особи повинні повно та всебічно, із застосуванням доступних способів збирання доказів, дослідити усі обставини кримінального провадження, а виявивши ознаки вчинення іншого кримінального правопорушення, в т.ч. корупційного, внести відповідні відомості до ЄРДР.

35.Натомість, здійснення кількох кримінальних проваджень стосовно одних і тих же обставин, вимагало б проведення аналогічних слідчих, процесуальних дій, що становило б невиправдане втручання у права та свободи осіб, як ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення, так і інших осіб, чиї права та свободи можуть обмежуватись під час досудового розслідування, що суперечить завданню кримінального провадження, зокрема, в частині недопустимості необґрунтованого примусу особи під час кримінального провадження.

36.До того ж, це призвело б до неефективного використання ресурсів правоохоронних органів та суду, як людських, так і матеріальних.

37.Недопустимістю такої ситуації, на переконання слідчої судді, обумовлені положення ч. 4 ст. 218 КПК України. Так, ними визначено обов?язок слідчого з початком кримінального провадження перевірити наявність вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення. Якщо ж буде встановлено, що іншим слідчим органу досудового розслідування або слідчим іншого органу досудового розслідування розпочато кримінальне провадження щодо того ж кримінального правопорушення, слідчий зобов`язаний передати слідчому, який здійснює досудове розслідування, наявні у нього матеріали та відомості, повідомити про це прокурора, потерпілого або заявника та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

38.За таких, обставин, зважаючи, що викладені в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення обставини нині перевіряються у межах двох кримінальних проваджень, слідча суддя, вважає, що підстави для зобов`язання уповноваженої особи НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за названою заявою відсутні на даному етапі.

39.Положення ч. 2 ст. 307 КПК України передбачають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: (1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; (1-1) скасування повідомлення про підозру; (2) зобов`язання припинити дію; (3) зобов`язання вчинити певну дію; (4) відмову у задоволенні скарги.

40.За таких обставин, в задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись положеннями ст. 2, 214, 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідча суддя ОСОБА_1