ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1115/21 Номер провадження 11-кп/814/372/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000456за апеляційною скаргою прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 :

- на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 2059,44 грн;

-на користь фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області витрати на лікування потерпілого в сумі 18649,04 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 23 березня 2021 року близько 08 години, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в другій смузі руху від вулиці Добровольського до вулиці Строни по проспекту Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні Полтавської області, який має три смуги руху у кожному напрямку, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною автомобіля ВАЗ-21063,д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , який під час руху у цій же смузі руху в попутному напрямку зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шиї з компресійними переломами тіл 2, 4-6 шийних хребців.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з безпідставним не призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286, ст.75 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Також прохає виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про наявність обставини, що пом`якшує покарання - активного сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений не вчиняв активних дій для встановлення істини у справі.

Звертає увагу, що на початку судового розгляду ОСОБА_8 намагався перекласти вину на потерпілого і лише після дослідження всіх доказів змінив свою позицію та повідомив про визнання вини.

Вказує, що під час досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду ОСОБА_8 жалю з приводу вчиненого не висловлював, жодної допомоги потерпілому не надавав, цивільний позов потерпілого не визнав.

Наголошує, що ОСОБА_8 грубо порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого потерпілий отримав тяжку травму.

Стверджує, що Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами осіб, для яких діяльність пов`язана з користуванням цим правом.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження та дані про особу винного, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Твердження прокурора про недоведеність обставини, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є непереконливими.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

З матеріалів справи видно і ніким не заперечується, що обвинувачений добровільно надав органу досудового розслідування відеозапис події з відеореєстратора свого автомобіля, чим сприяв встановленню об`єктивних обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також сприяв експертному дослідженню транспортного засобу, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про активне сприяння ОСОБА_8 розкриттю кримінального правопорушення.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є слушними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Залежно від конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Призначаючи ОСОБА_8 основне покарання місцевий суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, з огляду на обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які його обтяжують, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення основного покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, та про можливість звільнення від відбування такого покарання з випробуванням з іспитовим строком, з чим погоджується прокурор в апеляційній скарзі.

Водночас, на думку колегії суддів, враховані судом при призначені основного покарання обставини, що його пом`якшують, не є безумовною підставою для незастосування додаткового виду покарання, про що слушно наголошує прокурор.

Так, колегія суддіввраховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження у вигляді закритої травми шиї з компресійними переломами тіл 2, 4-6 шийних хребців.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги пояснення обвинуваченого, який повідомив, що взагалі не відшкодовував шкоду потерпілому, хоча з часу вчинення злочину минуло майже три роки, та навіть жодного разу не відвідав ОСОБА_10 під час його перебування у лікарні, хоча об`єктивних перешкод для цього не було.

Також місцевий суд правильно вказав про відсутність щирого каяття у обвинуваченого, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували його щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, а також те, що він намагався виправити наслідки злочину чи виявляв готовність нести покарання.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду, обвинувачений звільнився з ПрАТ «Полтавський ГЗК», де він працював на посаді майстра виробничого навчання, а тому позбавлення права керування транспортними засобами не позбавить його засобів до існування.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 крім основного покарання у виді позбавлення волі і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік та звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Адже саме в такому випадку призначене ОСОБА_8 покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідатиме принципам законності, індивідуалізації та буде справедливимі співмірним вчиненому.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин вирок в частині призначення покарання необхідно скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухваливши в цій частині новий вирок.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Згідно з приписами ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4