Справа № 577/6748/23
Провадження № 1-кс/577/2230/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2023 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання ст.слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001273 від 18.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

19.12.2023 р. ст.слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту на вилучені під час ОМП від 18.12.2023 р. речі, а саме: мисливську гладкоствольну рушницю «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 (упакована до паперового пакунку №1), що закріплена за нині покійним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дозвіл №17 від 07.04.2015 р.), гільзу з маркуванням «RIO AMMO 12GA» (упакована до сейф пакету №0599113), дріб (упакований до сейф пакету №0599106), дріб (упакований до сейф пакету №0599107), жіночу кофту ОСОБА_5 (упаковану до паперового конверту), змиви з рук ОСОБА_5 (упаковані до паперового конверту) та змиви з рук трупа ОСОБА_4 (упаковані до паперового конверту), шляхом встановлення заборони відчуження, користування та розпорядження майном, визначивши місцем їх зберігання - камеру збереження речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл., розташовану за адресою: м. Конотоп, пр.Миру, 14 Сумської обл.

Клопотання обгрунтовує тим, що 17.12.2023 р. близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 в будинку за місцем свого проживання із зареєстрованої на нього мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-27 № НОМЕР_1 (дозвіл №17 від 07.04.2015), 12 калібру, здійснив постріл собі в область лівої ділянки грудей, від чого отримав вогнепальне наскрізне поранення, в наслідок чого помер до прибуття БШМД.

18.12.2023 р. відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0001273 за ознаками ст.115 ч.1 КК України.

В ніч з 23.32 год. 17.12.2023 р. по 01.40 год. 18.12.2023 р. проведено ОМП в домогосподарстві ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду місця події труп ОСОБА_4 було виявлено на підлозі між входом до кімнати №1 із загальної кімнати. Біля трупа, на підлозі, виявлено мисливську гладкоствольну рушницю марки «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 , якою ймовірно було завдано вогнепальне поранення ОСОБА_4 . Дану мисливську рушницю під час огляду було вилучено та упаковано до паперового пакунку №1. У стволі даної рушниці на момент огляду знаходилася стріляна гільза з маркуванням «RIO AMMO 12GA», що була вилучена та упакована до сейф пакету №0599113. Також на підлозі в загальній кімнаті виявлено дріб в кількості 1 (одна) шт., що було вилучено та упаковано до сейф пакету №0599106 та ще одну дріб виявлено у стелі даної кімнати, який також було вилучено та упаковано до сейф пакету №0599107.

Крім цього, в ході огляду місця події було вилучено жіночу кофту, що упакована до паперового конверту; змиви з рук ОСОБА_5 разом з контрольним зразком, що упаковано до паперового конверту; змиви з рук трупа ОСОБА_4 разом з контрольним зразком, що упаковано до паперового конверту.

На вилучених об`єктах, а саме: мисливській гладкоствольній рушниці «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 , гільзі, дробах, кофті, змивах з рук ОСОБА_5 та змивах з рук трупа ОСОБА_4 містяться сліди злочину, а тому для прийняття остаточного рішення в даному кримінальному провадженні необхідно ще раз дослідити та встановити ряд питань, в першу чергу провести балістичну експертизу та експертизу вибухових речовин, слідів продуктів вибуху та пострілу, а за необхідності також судову цитологічну та судово-імунологічну експертизи, а тому накладення арешту на вище зазначені об`єкти для кримінального провадження може мати доказове значення. У разі не накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події предмети, можуть бути створені умови для приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вищезазначене майно (речі), а саме: мисливська гладкоствольна рушниця «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 ; гільза, дріб, жіноча кофта, змиви з рук ОСОБА_5 та змиви з рук трупа ОСОБА_4 , мають значення для кримінального провадження: так як мисливська гладкоствольна рушниця «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 ; гільза, дріб являються знаряддям та засобом вчинення злочину, а жіноча кофта, змиви з рук ОСОБА_5 та змиви з рук трупа ОСОБА_4 містять на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Незастосування арешту майна може перешкодить встановленню істини у даному кримінальному провадженні, зокрема до знищення та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна.

В судове засідання слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує накладенню арешту на майно.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другою статті 170 цього Кодексу).

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2023 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001273 внесені відомості щодо скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст.115 ч.1 КК України (а.с.3).

В ніч з 23.32 год. 17.12.2023 р. по 01.40 год. 18.12.2023 р. проведено ОМП в домогосподарстві ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , звідки вилучено мисливську гладкоствольну рушницю марки «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 , стріляну гільзу з маркуванням «RIO AMMO 12GA», дріб в кількості 02 шт., жіночу кофту, змиви з рук ОСОБА_5 разом з контрольним зразком, змиви з рук трупа ОСОБА_4 разом з контрольним зразком, що упаковано до паперового конверту.

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна 19.12.2023 р., тобто з дотриманням встановлених КПК України строків.

Встановлено, що власником жіночої кофти є ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. від 18.12.2023 р. мисливську гладкоствольну рушницю марки «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 , стріляну гільзу з маркуванням «RIO AMMO 12GA», дріб в кількості 02 шт., жіночу кофту, змиви з рук ОСОБА_5 разом з контрольним зразком, змиви з рук трупа ОСОБА_4 разом з контрольним зразком, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.22).

Оскільки, на вилучених мисливській гладкоствольній рушниці «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 , гільзі, дробах, кофті, містяться сліди злочину, а тому для прийняття остаточного рішення в даному кримінальному провадженні необхідно ще раз дослідити та встановити ряд питань, в першу чергу провести балістичну експертизу та експертизу вибухових речовин, слідів продуктів вибуху та пострілу, а за необхідності також судову цитологічну та судово-імунологічну експертизи, а тому накладення арешту на вище зазначені об`єкти для кримінального провадження може мати доказове значення, а тому можуть бути використані у кримінальному провадженні як докази злочину, визнані речовими доказами по справі, тому слід накласти на них арешт.

Що стосується накладення арешту на змиви з рук ОСОБА_5 та змиви з рук трупа ОСОБА_4 , то слідчий суддя не вбачає підстав для його задоволення виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту процесуальних норм, що містяться в статті 170 КПК України, предметом арешту може бути майно, що належить певній особі.

Ознаки майна наведені в ЦК України.

Зокрема, відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Так як вказані об`єкти є біологічними об`єктами, що містять на собі сліди злочину, не охоплюється цивільним оборотом, суддя не може констатувати в цих речовинах ознак майна.

Між тим, як зазначено, об`єктом арешту, може бути лише майно особи.

Завданням арешту майна в силу ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однією з підстав для накладення арешту є наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка з ним звернулась, слідчий суддя не тільки не вбачає ознак майна в речах, про арешт яких клопочеться слідчий, а й наявності наведених ризиків.

Між тим очевидно, що згадані об`єкти мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні за ознаками навмисного вбивства і відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, яка містить поняття речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним слідчий судя не вбачає жодної з процесуальних передумов для накладення арешту, лише сукупність яких може зумовити задоволення цього клопотання, вважає б за доцільне порекомендувати слідчому визначити статус цих об`єктів як речових доказів в кримінальному провадженні і з метою їх збереження в інтересах ефективного розслідування визначити, в силу ст. 100 КПК України, належне місце для зберігання, яке (зберігання) гарантоване наявністю спеціально відведених для зберігання речових доказів місць.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ст.слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 18.12.2023 р. під час огляду речі, а саме мисливську гладкоствольну рушницю «ИЖ-27» калібр 12, № НОМЕР_1 (упакована до паперового пакунку №1), що закріплена за нині покійним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дозвіл №17 від 07.04.2015 р.), гільзу з маркуванням «RIO AMMO 12GA» (упакована до сейф пакету №0599113), дріб (упакований до сейф пакету №0599106), дріб (упакований до сейф пакету №0599107), жіночу кофту ОСОБА_5 (упаковану до паперового конверту), заборонивши їх відчуження, розпорядження та використання.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1