БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2516/23
Провадження № 1-кс/497/899/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

09.11.23 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області

в особі слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болград Одеської області, громадянина України, розлученого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Болградським РС ГУДМС України в Одеській області від 20.08.2012 року,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України в кримінальному провадженні № 0000604 від 10.10.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2023 року старший слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000604 від 10.10.2023, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст 263 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 03.03.2022 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №39 (по стройовій частині), відповідно до мобілізаційного плану, ОСОБА_5 призвано за мобілізацією в особливий період та призначено на посаду старшого солдату - старшого стрільця 2 відділення 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.06.2022 № 124, ОСОБА_5 переміщений для подальшого проходження військової служби до військовій частині НОМЕР_3 , на посаду старшого солдату - старшого навідника 1 відділення кулеметного зводу 68 окремого стрілецького батальйону.

ОСОБА_5 , перебуваючи на військовій службі в рядах Збройних сил України, мав досвід поводження з вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями, був достовірно обізнаний із порядком обігу бойових припасів, передбаченим Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 та положенням Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ, а також усвідомлював, що відповідно до Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 року № 576, бойові припаси до вогнепальної зброї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння бойовими припасами, і умови їх придбання, носіння, зберігання та збуту визначаються в порядку, встановленому законодавством України. Також був обізнаний із положеннями Розділу ІХ Кримінального кодексу України, яким передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти громадської безпеки.

На порушення вище наведених вимог законодавства у ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний намір на придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, вибухових пристроїв, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 18.10.2023 придбав шляхом знахідки 1 (один) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та 1 (один) запал до неї УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, що належать до бойових припасів, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс 1 (один) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та 1 (один) запал до неї УЗРГМ-2 до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 та без передбаченого законом дозволу почав зберігати.

На початку жовтня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, солдат ОСОБА_5 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , погодив умови та місце збуту наявних у нього бойових припасів.

Розуміючи незаконність дій ОСОБА_5 , які полягали у його намірі та бажанні незаконного збуту бойових припасів, ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів, яким повідомив щодо протиправних дій ОСОБА_7 та в подальшому діяв під їх контролем.

В подальшому, 18.10.2023, приблизно о 14 год. 15 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 діючи, умисно та протиправно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо домовившись з ОСОБА_6 , зустрів останнього біля будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , якого завів до сараю у дворі вказаного будинку, де незаконно, без передбаченого законом дозволу, збув (продав) йому за грошову винагороду в сумі 800 гривень, 1 (один) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та 1 (один) запал до неї УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів.

За результатами зібраних доказів, 09.11.2023 року повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000604 від 10.10.2023, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За класифікацією злочинів, встановленою ст.12 КК України, злочин інкримінований ОСОБА_5 є тяжким злочином, за вчинення якого згідно із санкцією ч.1 ст.263 КК України законом передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , актуальність ризиків передбачених ст.177 КПК України, орган досудового розслідування вважає доцільним застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з моменту затримання, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні:

- прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та ризики. Стверджував, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме є підстави вважати, що знаходячись на свободі ОСОБА_5 зможе:

-переховуватись від органів досудового розслідування або суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі від 3 років до 7 років, може уникнути кримінальної відповідальності та подальшого невідворотного відбуття покарання;

- будучи військовослужбовцем є вірогідність продовження протиправних діянь, оскільки не відомо скільки у нього в наявності є ще бойових приписів, наразі не встановлено інші місця зберігання останнім таких боєприпасів;

-незаконно впливати на свідків, які наразі йому стали відомими. Од ним із свідків є особа, якій підозрюваний збув гранату, та є очевидним вплив на цього свідка з метою зміни показів;

- не всі свідки ще встановлені слідством, про яких знає підозрюваний, та може застосувати заходи і перешкоджати їх встановленню.

Також, слід врахувати, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України, а отже признаний придатним за своїм станом здоров`я та морально діловими якостями до військової служби, має відповідні тактичні навички, що може використовувати задля спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наведені ризики у сукупності, вважає їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, сторона обвинувачення наполягала на застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечуючи обґрунтованості підозри, відмовившись від захисника, визнаючи обставини, які викладені в підозрі, усвідомлюючи протиправність вчиненого ним діяння, просив застосувати до нього домашній арешт, оскільки він має намір влаштуватись на роботу, а злочин вчинив за браком коштів для проживання. Також звернув увагу слідчого судді на те, що він є діючим військовослужбовцем, який декілька місяців назад повернувся з зони бойових дій в зв`язку з виведенням поза штат, на підтвердження надав: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 та військовий квиток серії НОМЕР_5 , видані на ім`я ОСОБА_5 .

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною? 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000604 від 10.10.2023, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу (а.с.5).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (а.с.9).

З протоколу огляду особи і вручення грошових коштів від 18.10.2023 року (а.с.22), з протоколу отримання добровільно наданого предмету від 18.10.2023 року (а.с.23-24) та протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 18.10.2023 року (а.с.26-28) вбачається проведення оперативної закупки гранати «Ф-1» в розібраному вигляді.

З висновку експерта від 30.10.2023 року №СЕ-19/116-23/18542-ВТХ вбачається, що:

1.Надані на дослідження об`єкти являються корпусом ручної осколкової гранати Ф-1 та запалом УЗРГМ. Наданий на дослідження корпус ручної осколкової гранати Ф-1 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин. Наданий на дослідження запал УЗРГМ-2, являється засобом підриву та належить до бойових припасів. Наданий на дослідження корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2 з`єднуються між собою і в сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1. Ручна осколкова граната Ф-1, являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів.

2. Надана на дослідження ручна осколкова граната Ф-1 придатна до вибуху (а.с.35-38).

За результатами зібраних доказів ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України: придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу о 07:16 годині 09.11.2023 року.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-протоколом за результатами проведеного оперативного-технічного заходу - контролем за телефонними розмовами від 10.10.2023;

-рапортом з СКП Болградського РВП ГУНП в Одеській області про намір вчинення злочину ОСОБА_5 від 10.10.2023;

-протоколом отримання добровільно наданого предмету від 18.10.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 18.10.2023;

-висновком судової вибухово-технічної експертизи від 30.10.2023;

-матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, відносно яких наразі триває процедура зняття грифу «таємно»;

-іншими матеріалами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні в їх сукупності.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи? мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа

Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України слід зазначити про наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000604 від 10.10.2023, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 названого? кримінального злочину,? та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України - саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України - наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_5 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які проживають з ним в одному містіро яких йому наразі стало відомо.

Крім того слід врахувати, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України, а отже признаний придатним за своїм станом здоров`я та морально діловими якостями до військової служби, має відповідні тактичні навички, що може використовувати задля спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Усі ці ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, які є досить очевидними.

Тим паче, що наразі тривають заходи щодо встановлення кола можливих інших свідків, які сприяли вчиненню ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно для забезпечення проведення з останнім слідчих дій та позбавлення його можливості вчинення різного роду дій, спрямованих на уникнення покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що відсутність соціальних зв`язків підозрюваного не дають підстав вважати, що останній буде належним чином виконувати обов`язки, які можуть бути покладені судом, оскільки підозрюваний не одружений, будь-яких родичів в м.Болград не має, з дітьми відносини не підтримує, та не працевлаштований, тому дані обставини не являються достатніми запобіжниками для можливого застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім цього, слідчий суддя також звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який продовжувався неодноразово, та в останнє відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 № 2915-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19.02.2023 року строком на 90 діб, тобто до 20.05.2023 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 20 названого Закону - правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах?воєнного стану?визначаються відповідно?до Конституції?України та?цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, враховуючи обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , актуальність ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з моменту затримання в межах строку досудового розслідування.

Щодо визначення застави:

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:?

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

четверту статті 183 доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 671-IX від 04.06.2020\

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз2 ч.5 ст.182 КПК).

З огляду на мету застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави, є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» Суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України», де зазначив, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Отже, під час визначення розміру застави суд найперше має врахувати майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу. А вже потім - інші обставини, наприклад вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання та наявність збитків.

З цих підстав, слідчий суддя враховує матеріальне становище підозрюваного, який не має наразі достаніх доходів, втім з його слів - місяць тому продав автомобіль вартістю 1500 (тисячу п`ятсот) доларів США, які витратив на себе, проживає сам. Крім цього, суд приймає до уваги тяжкість кримінального злочину, за яким він підозрюється, відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримувати останнього від неправомірних дій, чи забезпечити його належну поведінку, позицію самого підозрюваного до вчиненого ним діяння.

За викладених обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684.00 гривень х 20 = 53 680.00 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом усього часу дії запобіжного заходу, вважаю за необхідне покласти ряд обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 395? КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000604 від 10.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163 КК України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали визначити до 07 січня 2024 року.

Одночасно визначити розмір застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680.00 гривень (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування та суду;?

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;?

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 07 січня 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено і проголошено о 16:00 годині 13.11.2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1