ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3152/23
Провадження №1-кс/477/113/24
УХВАЛА

про арешт майна

01 лютого 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000495 від 05 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 191 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000495 від 05 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно, що було вилучено 17 січня 2024 року в ході проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля марки «MERSEDES-BENZ VITO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 05 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 191 КК України, за фактом вчинення замаху на заволодіння бюджетними коштами службовими особами територіальної громади, що вчинено за попередньою змовою зі службовими особами суб`єкта господарювання, під час укладення договорів на виконання будівельних робіт, у період 2022-2023 років, в умовах воєнного стану.

17 січня 2024 року в ході проведення обшуку транспортного засобу, який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , причетність якого до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється органом досудового розслідування , було виявлено та вилучено майно, згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна та його представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заперечення проти клопотання прокурора, у яких просили у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність підстав для накладення арешту; недоведеність ризиків, що вилучене майно можу бути приховане, пошкоджене, зіпсоване чи знищене, а також і недоведеність прокурором тих обставин, що вилучені речі та документи можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні. Крім того посилається і на не конкретизованість органом досудового розслідування майна, що було вилучене під час обшуку та стосовно якого ставиться питання про арешт, а також на те, що Ауштоль у цьому кримінальному не має ніякого процесуального статусу. Крім того посилається також і на те, що клопотання подано з порушенням строків визначених КПК.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000495 від 05 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 191 КК України за фактом вчинення замаху на заволодіння бюджетними коштами службовими особами територіальної громади, що вчинено за попередньою змовою зі службовими особами суб`єкта господарювання, під час укладення договорів на виконання будівельних робіт, у період 2022-2023 років, в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2022-2023 років Шевченківською ОТГ та її структурними підрозділами укладено з ТОВ «Будівельні надійні інвестиції» низку договорів на виконання будівельних (аварійних) робіт об`єктів соціальної сфери, в тому числі, освітньої та медичної галузі громади на загальну суму близько 20 млн. грн.

За усною вказівкою Шевченківського сільського голови Миколаївської області ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , яка залучається для здійснення технічного нагляду за виконанням будівельних робіт за вищезазначеними угодами, та перед оголошенням тендерної закупівлі, спільно з керівником ТОВ «Будівельні надійні інвестиції» ОСОБА_4 , розробляє локальний кошторис із внесенням завідомо недостовірних даних щодо вартості матеріалів та обсягів робіт.

Крім цього, встановлено, що після укладання угоди та перерахування коштів на рахунки ТОВ «Будівельні надійні інвестиції», ОСОБА_4 використовуючи підконтрольні підприємства, переводить кошти у готівку та передає Шевченківському сільському голові Миколаївської області ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі до 30 відсотків від вартості угоди.

Під час досудового розслідування було здобуто достатні дані, які б вказували на причетність до вчинення кримінального правопорушення посадових осіб Шевченківської сільської ради, та низки суб`єктів господарювання, зокрема і директора ТОВ «Будівельні надійні інвестиції» ОСОБА_4 , бухгалтера ТОВ «Будівельні надійні інвестиції» ОСОБА_8 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 .

17 січня 2024 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 січня 2024 року, проведено обшук іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля марки «MERSEDES-BENZ VITO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, яким фактично користується ОСОБА_4 під час якого, було виявлено та вилучено документи згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 17 січня 2024 року, вилучене, в ході проведення обшуку транспортного засобу, який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000495 від 05 жовтня 2023 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За системним тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку транспортного засобу, який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України, що спростовує заперечення адвоката ОСОБА_5 щодо неможливості накладення арешту на майно за відсутності у ОСОБА_4 процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із намаганням службових осіб територіальної громади, за попередньою змовою зі службовими особами суб`єкта господарювання, заволодіти бюджетними коштами під час укладення договорів на виконання будівельних робіт, у період 2022-2023 років, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з можливим привласненням грошових коштів державного бюджету може бути причетне ТОВ «Будівельні надійні інвестиції», зокрема його посадові особи.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, їх роль у його вчиненні, обставини його вчинення, тощо.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191 КК України. Вищевказані протиправні дії до яких можуть бути причетні службові та/або посадові особи органу місцевого самоврядування та пов`язаних з ним суб`єктів господарювання на даному етапі досудового розслідування підтверджується серед іншого і вилученими під час обшуку документами, які у сукупності містять відомості, що можуть бути використанні при проведенні досудового розслідування та відповідають критерію речового доказу, визначеному у статті 98 КПК України.

Вказані вище обставини, спростовують заперечення адвоката ОСОБА_5 , щодо відсутності правової підстави для арешту, а також можливості використання вилучених документів у якості речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Більш того, вирішуючи питання з приводу арешту майна у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя також враховує і те, що ухвалою слідчого судді від 08 січня 2024 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку саме з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 17 січня 2024 року, за яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких надано дозвіл ухвалою слідчого судді та які постановою слідчого від 17 січня 2024 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, що згідно з частиною першою статті 98 КПК можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на те, що інформація яка міститься у вказаних документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, тощо, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

При цьому, задовольняючи клопотання про арешт вилучених під час обшуку слідчим документів, слідчий суддя враховує те, що завдяки проведенню обшуку слідчим вдалось зафіксувати дані з вилучених документів, однак необхідним є збереження первинних параметрів таких документів, в тому числі й з метою можливого проведення експертиз.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені речі та документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

Для подальшого утримання органом досудового розслідування вилученого під час обшуку майна обов`язковим є його безпосереднє або опосередковане відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Йдеться, в першу чергу про те, що наявна у вилучених речах інформація може становити відомості, як мають значення для кримінального провадження.

За приписами частини другої статті 100 КПК України - речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду, а частина перша статті 237 КПК України встановлює, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд … речей та документів.

Стаття 84 КПК України серед процесуальних джерел доказів виділяє поряд з речовими доказами також і документи.

Наявність судового контролю при отриманні дозволу на відшукання речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, в сукупності з дотриманням встановлених законом правил отримання і фіксування доказової інформації із вилучених під час обшуку речей і документів, обумовлює правомірність утримання їх органом досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора, вилучені під час обшуку 17 січня 2024 року документи оглянуті слідчим, та ідентифіковано органом досудового розслідування, як такі що мають значення для кримінального провадження.

Отже, у вказаних речах органом досудового розслідування встановлено, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Доводи адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності підстав вважати вилучені документи такими, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження не відповідають зазначеним вище умовам.

Опис і аналіз переліку цих документів дає підстави дійти висновку, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та їх ознаки узгоджуються із вказаним в ухвалі про обшук відомостями, на відшукання яких був наданий такий дозвіл.

За таких умов вилучені під час обшуку документи, які є предметом клопотання про арешт вилученого майна входять до переліку, щодо якого наданий дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

При чому обставини, щодо не зазначення в поданому клопотанні усіх ідентифікуючих даних цих документів, зокрема назви, дати, змісту документів, їх повний опис, значення кожного документу для кримінального провадження та посилання на обставини які він підтверджує тощо, на чому наполягав у своїх запереченнях представник третьої особи ОСОБА_5 не впливає на такий висновок, оскільки зі змісту протоколу обшуку від 17 січня 2024 року вбачається, що вилучені документи можливо ідентифікувати за їх назвою та датою, між ними наявний взаємозв`язок ТОВ «Будівельні надійні інвестиції» із іншими взаємопов`язаними з цим товариством юридичними та фізичними особами.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені у ході проведення обшуку транспортного засобу, який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Слідчим суддею не беруться до уваги доводи представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 з приводу недоведеності ризиків знищення речей та документів, з огляду на ту обставину, що вилучені документи можуть містити інформацію, що підлягає доказування у цьому кримінальному провадженні, тому відповідні службові та/або посадові особи товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні надійні інвестиції» матимуть можливість внести зміни, змінити та або спотворити інформацію, що міститься у вилучених документах.

Відносно доводів представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 щодо пропуску прокурором строку звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням, слідчий суддя звертає увагу на необґрунтованість такої обставини, що спростовано матеріалами клопотання.

Так зі змісту протоколу обшуку від 17 січня 2024 року вбачається, що обшук на підставі ухвали слідчого судді було розпочато цього ж дня об 11.52 годині та закінчено о 12.30 годині. Майно що було вилучене під час проведення обушку, набуло статусу вилученого майна після завершення слідчої дії 17 січня 2029 року.

Згідно абзацу 2 частини п`ятої статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За вищевикладених обставин, клопотання прокурора мало бути подане слідчому судді не пізніше 12.30 години 19 січня 2024 року.

Відповідно до накладної поштового відправлення ТОВ «Укрпошта», вказане клопотання направлено органом досудового розслідування 18 січня 2024 року, тобто без пропуску установленого частиною п`ятою статті 171 КПК України 48-годинного терміну.

Посилання представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 на рішення Ради національної безпеки та оборони України від 23 січня 2024 року на думку слідчого судді є необґрунтованим, так як малоймовірно виглядає та обставина, що вилученням робочого проекту по ремонту покрівлі учбового закладу буде заблокована діяльність підприємства. Будь яких належних доказів зворотного стороною захисту не надано.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені під час проведення обшуку транспортного засобу документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на, вилучене 17 січня 2024 року під час проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля марки «MERSEDES-BENZ VITO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , майно із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

«Робочий проект Том 2» по об`єкту «капітальний ремонт покрівлі учбового корпусу літ. А за адресою с. Шевченкове, вул. Центральна, 1» на 58 арк.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9