Справа № 197/1518/23
Провадження № 1-кп/177/114/24
У Х В А Л А

09.02.2024

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000570 від 07.11.2023 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 126-1, ч. 1 ст. 129 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області на розгляді перебуває зазначений обвинувальний акт.

Присутній в судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строком на 60 діб.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого просив замінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або надати можливість внесення застави.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та надання можливості внесення застави, вказуючи на його необґрунтованість.

Присутня в судовому засіданні представник потерпілої підтримала клопотання прокурора та заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання прокурора приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2023 застосовано відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність його задоволення та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого виходячи з наступних підстав.

Заявлені під час досудового розслідування ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які наведені в ухвалі слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2023 та існування яких стало підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення в якому останній обвинувачується, на даний час не зменшилися і виправдовують застосування обраного запобіжного заходу, тому суд вважає за необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу судом береться до уваги тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 263 ч.1 КК України строк від 3 до 7 років позбавлення волі. Злочин відноситься до тяжких злочинів. За ст. 126-1 КК України, карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років. За ст. 129 КК України карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років. Відносяться до нетяжких злочинів.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 126-1, 129 КК України, злочин пов`язаний із застосуванням насильства, де потерпілою є його дружина, з якою він мешкає за однією адресою; останній не працює, військовослужбовець за мобілізацією, крім того матеріали справи містять повідомлення про самовільне залишення військової частини.

В силу ст. 89 КК України, ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується негативно, як за місцем проживання так і за місцем проходження служби. Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який схильний до вчинення протиправних дій до потерпілої, оскільки неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, крім того притягувався до кримінальної відповідальності за завдання легких тілесних ушкоджень дружині, яка є потерпілою і по даному кримінальному провадженню та з якою він мешкає за однією адресою.

Більш того, суд звертає увагу на існуючу обстановку в Україні, зокрема те, що 24.02.2022, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на теперішній час. В ряді регіонів України тривають напружені бойові дії, на день розгляду вказаного клопотання ситуація в Україні є напруженою, військова агресія проти України суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, зокрема контролю за дотриманням умов домашнього арешту.

Вказане підвищує як ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, так і ризик можливого ухилення від явки до суду обвинуваченого, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, що перешкоджатиме розгляду справи в розумний строк та виконання завдань визначених ст. 2 КПК України.

За таких обставин, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню заявлене клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та можливості внесення обвинуваченим застави.

Таким чином, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню, підстав для його зміни судом не встановлено.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або можливості внесення застави - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 126-1, ч. 1 ст. 129 КК України, до 09 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: