Справа № 515/1049/22
Провадження № 1-кп/515/55/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

іменем Укрїани

06 листопада 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000897 від 03 серпня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарата Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч.1 ст.135 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта від 15 травня 2020 року, ОСОБА_4 02 серпня 2020 року о 21:00, керуючи автомобілем марки «Kia Cerato» р/н НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку №17 А по вул. Центральній в с. Спаське Татарбунарського району Одеської області, із сторони автодороги Одеса-Рені в сторону м. Вилкове, вчинив нaiзд на пішохода ОСОБА_8 , не маючи технічної можливості запобігти наїзду. Після наїзду на пішохода у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел на зникнення з місця дорожньо-транспортної пригоди з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та на завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані i позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, яку він сам своїми діями поставив в небезпечний для життя.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у зазначений день та час ОСОБА_4 , у порушення вимог пп. "г", пп. "ґ" п. 2.10 Правил дорожнього pyxy, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, усвідомлюючи, що скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень перебував у небезпечному для життя стані i був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, маючи реальну можливість надати медичну допомогу останньому, при цьому не маючи об`єктивних причин i підстав відмовитися від прийняття заходів з надання допомоги, маючи прямий умисел на завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, в місці наїзду на пішохода керований ним транспортний засіб не зупинив, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не вжив, бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги не викликав, а зник з місця пригоди, залишивши пішохода ОСОБА_8 в непритомному стані лежати на проїзній частині на місці події, тобто залишивши останнього без допомоги, незважаючи на те, що водій ОСОБА_4 був зобов`язаний вжити заходів з надання допомоги, оскільки його дії, пов`язані з управлінням транспортним засобом, передували тому, що життя ОСОБА_8 було поставлено під загрозу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на правій скронево-потиличній області; садна на лобній області справа; забійної рани на лівій скроневій області; садна на кінчику носа, садна на правій щічній області; садна на грудній клітці зліва; садна на передній черевній стінці справа, садна на всій спині, садна та забійної рани на задній поверхні середньої, нижньої третин лівого плеча та ліктьового суглобу; садна та забійної рани на зовнішній поверхні правого надпліччя та верхньої третини плеча; забійної рани на передній поверхні правого плечового суглобу; 2 саден на передній поверхні середньої третини правого плеча, перелому середньої третини правої плечової кістки з крововиливом в оточуючі м`які тканини; садна на тильній поверхні правої кисті; садна на правій боковій поверхні тулубу; забійної рани на поперековій області; садна на крилі правої клубової кістки; 4 саден на правому колінному суглобі; переломів середніх третин велико- та малогомілкових кісток з крововиливом в м`які тканини; садна на передній поверхні лівого колінного суглобу; крововиливу під м`якими тканинами голови в правій скроневій області; вдавленого перелому на лусці правої скроневої кістки з розповсюдженням 3 лінійних переломів на луску потиличної кістки з утворенням уламків та одного лінійного перелому на основу черепу з руйнуванням передньої стінки пірамідки правої скроневої кістки, гіпофізної ямки, передньої стінки пірамідки лівої скроневої кістки; крововиливів під м`якими мозковими оболонками; крововиливу в стовбурі головного мозку, які у своїй сукупності викликали комбінований шок, що призвело до смерті. Смерть ОСОБА_8 , яка наступила на місці події, знаходиться в прямому причинному зв`язку із виявленими у нього тілесними ушкодженнями та настала у результаті розвитку шоку тяжкого ступеню. Разом з тим, врятування життя ОСОБА_8 у випадку надання своєчасної медичної допомоги малоймовірне.

03 листопада 2023 року захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 подано письмове клопотання, яке він підтримав і у судовому засіданні, про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що з моменту інкримінованого останньому кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, пройшло більше трьох років, а отже, кримінальне провадження підлягає закриттю з цих підстав.

Обвинувачений повністю підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає.

Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне у відповідності до вимог процесуального закону звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник - адвокат ОСОБА_7 заперечили проти заявленого захисником клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та закриття кримінального провадження, оскільки кримінальним правопорушенням потерпілій завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 500 000 грн та яка обвинуваченим не відшкодована до теперішнього часу.

Розглядаючи питання про закриття кримінального провадження, суд прийшов до такого.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки, а саме: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 315 КК України, є нетяжким злочином, за яке передбачене максимальне основне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, при цьому, згідно з обвинувальним актом, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення було вчинено 02 серпня 2020 року, тобто з дня його вчинення минуло більше трьох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст.49 КК України.

На виконання вимог ст.285 КПК України ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений надав свою згоду на закриття кримінального провадження за відповідних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло понад три роки, останній нового кримінального правопорушення не вчинив, строки давності не зупинялись та не переривались, суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 315 КК України, підлягає закриттю.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 500 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 02.07.2004 року №13 "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів", не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 обгрунтовані тим, що будучи причетним до ДТП обвинувачений завідомо залишив без допомоги її сина ОСОБА_8 . Смертю сина їй заподіяно значних моральних страждань, які нею оцінено у розмірі 500 000 грн. та які вона просить відшкодувати на підставі ст.1167 ЦК України.

Постановою слідчого від 29 серпня 2022 року кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У ч.2 ст.1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю сина внаслідок ДТП підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений на автомобіль "Kia Cerato", який належить ОСОБА_9 , накладений за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2022 року (т1. а.п.141-142) слід скасувати за минуванням потреби.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.12, 49 КК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000897 - закрити.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05 серпня 2022 року, на автомобіль "Kia Cerato", який належить ОСОБА_10 , скасувати.

Речовий доказ: автомобіль "Kia Cerato", який належить ОСОБА_10 , повернути власнику.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1