Провадження № 1-кс/638/2680/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого відділення №2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0002751 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Барвінкове Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

12.09.2007 Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу в сумі 510 гривень; 19.08.2008 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки; 20.02.2009 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 162, ст. 71 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки; 22.10.2009 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 355 КК України, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 11.06.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 8 місяців 3 днів позбавлення волі; 18.08.2014 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 23.01.2018 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 19.10.2018 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 19.04.2021 року по відбуттю строку покарання

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

26.10.2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0002751 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 23.10.2023 у вечірній час, точний час встановити не представляється можливим, ОСОБА_5 розпивав спиртні напої разом зі своїм братом ОСОБА_8 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на кухні за кухонним столом, в ході спілкування та розпивання спиртних напоїв в період часу з 18:00 23.10.2023 до 4:00 24.10.2023 між присутніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 наніс порожньою пляшкою з-під горілки удар по голові ОСОБА_5 , після чого конфлікт було припинено та ОСОБА_5 відійшов в протилежний бік кімнати покурити. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому. Знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 взяв з печі, розташованої в протилежному боці від кухонного столу, де сидів потерпілий, цеглину та, підійшовши до ОСОБА_8 , наніс нею зі значною силою не менше двох ударів в область голови потерпілого. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер

Причиною смерті гр. ОСОБА_8 став набряк-набухання головного мозку з дислокацією, субдуральна гематома, тупа травма голови з переломом кісток черепу. Зазначені тілесні ушкодження знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство)

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу ОСОБА_8 , протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 .

Згідно зібраних матеріалів ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, неодружений, офіційно непрацевлаштований, утриманців не має, неодноразово судимий, що говорить про слабкі соціальні зв`язки підозрюваного, та дає підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює, що вчинив особливо тяжкий злочин та про можливість застосування до нього покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, обізнаний про місце проживання свідків, тож є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

На підставі викладеного вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, все це свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ризики на сьогодні об`єктивно існують та можуть бути реалізовані підозрюваним у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення - злочину, що свідчить про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, у вчиненні якого підозрюється, вважаю, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував у задоволенні клопотання, зазначивши що не буду переховуватись від слідства та суду.

Захисник заперечувала у задоволенні клопотання, просила обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та заперечень та нього, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у провадженні матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу ОСОБА_8 , протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи №12-14/79Бр/23, довідкою Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 24.10.2023 року.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

20.10.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

24.10.2023 року о 14:00 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років; раніше судимий, офіційного місця роботи не має, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які можуть слугувати стримуючим фактором для забезпечення належної поведінки, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, відомості про наявність інвалідності документально не підтверджені.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу підозрюваного, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуюче те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,193,194,196,197, 205,206,372, 376, 395 КПК України, суд -

постановив :

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0002751 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 24 грудня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: