УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 760/4183/23

провадження № 51 - 6020 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002785 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Відповідно до вироку суду 08 грудня 2022 року приблизно з 09:30 год. до 19:00 год. ОСОБА_5 разом із своєю співмешканкою, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої.

Того ж дня, приблизно о 23:00 год., до вказаної квартири прийшов син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Далі, між ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_6 , внаслідок особистих неприязних стосунків, відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне позбавлення життя ОСОБА_6 , у зв`язку з чим той направився на кухню, де взяв кухонний ніж. Надалі, ОСОБА_5 , приблизно о 23:20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, забіг до кімнати квартири, де в цей час знаходилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та тримаючи у правій руці ніж, підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час сидів на дивані, та умисно наніс йому один удар ножем в ліву частину грудної клітини, від чого настала смерть потерпілого.

Київський апеляційний суд ухвалою від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу захисника задовольнив частково, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року змінив. Пом`якшив призначене ОСОБА_5 покарання до позбавлення волі на строк 8 років. В решті вирок суду залишив без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги, зокрема зазначає, що:

? ?у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив вбивство в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого поведінкою потерпілого;

? Неправильна кваліфікація дій ОСОБА_5 потягла за собою призначення занадто суворого покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи захисника ОСОБА_4 , якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам його апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.

Доводи касаційної скарги захисника про те, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив вбивство в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому таким поводженням потерпілого до нього, яке принижує його честь і гідність.

Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, апеляційний суд зазначив, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності.

Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що у судовому засіданні, безпосередньо у встановленому законом порядку, були допитані обвинувачений ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_7 , зміст показань яких детально викладений у вироку.

Крім того, судами встановлено, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, протоколом затримання від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого 09 грудня 2022 року о 02:30 год. у квартирі АДРЕСА_1 працівниками поліції було затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні цього кримінального правопорушення; висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 09 грудня 2022 року № 007201, відповідно до якого встановлено факт перебування ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння (1,41 %); протоколом огляду місця події від 09 грудня 2022 року з план-схемою розташування тілесних ушкоджень на трупі та ілюстрованою таблицею, відповідно до якого виявлено на підлозі кімнати АДРЕСА_2 труп ОСОБА_6 з колото-різаною раною на грудях. Крім того вилучено з сумки, яка знаходилася на ліжку кімнати, предмет схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору; даними протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_5 підтвердив та відтворив обставини виниклого між ним та його сином ОСОБА_6 конфлікту, в результаті якого він умисно завдав потерпілому один удар ножем в грудну клітину, внаслідок чого останній помер; даними протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого вона підтвердила та наглядно відтворила обставини конфлікту між ОСОБА_5 та його сином, в результаті якого обвинувачений умисно завдав потерпілому один удар ножем в грудну клітину, внаслідок чого останній помер; висновком судово-психіатричної експертизи № 27 від 12 січня 2023 року, яким встановлено, що ОСОБА_5 , на період інкримінованого кримінального правопорушення, стійким хронічним психічним розладом не страждав, а виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом під час інкримінованого кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованого кримінального правопорушення у емоційному стані (в т.ч. і сильний страх, емоційний стрес, тощо), який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував. ОСОБА_5 на період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється, у стані фізіологічного афекту не перебував. Психологічні особливості, які б могли здійснити суттєвий вплив на його поведінку у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється, ОСОБА_5 не притаманні; а також іншими висновками експертів.

Так, ч. 1 ст. 115 КК України передбачено відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а ст. 116 КК України - відповідальність за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання.

Під час кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Залежно від характеру передбачення суспільно небезпечних наслідків виділяють умисел конкретизований і неконкретизований. Конкретизований умисел - це умисел, за якого особа передбачає конкретний характер суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а неконкретизований - за якого особа передбачає можливість настання альтернативних суспільно небезпечних наслідків.

Суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, у стані сильного душевного хвилювання, відповідальність за які передбачена ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного в таких випадках є сильне душевне хвилювання, що зумовлене жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого. Умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Так, як зазначив суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідно до пояснень обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 після почутих від сина образливих слів обвинувачений пішов на кухню, взяв кухонний ніж, зайшов до кімнати, де перебував його син, та завдав удар ножем в грудну клітину, що вказує на відсутність миттєвості та швидкоплинності емоційного стану.

Крім того, суди дійшли висновку, що наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, в ході якого на адресу обвинуваченого його сином були висловлені образливі слова, не свідчить про виникнення у ОСОБА_5 сильного душевного хвилювання, яке досягло такого рівня впливу на свідомість і волю особи, що в момент вчинення умисного вбивства значно знижували її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім цього, як вже вказувалося вище, суди також врахували висновок судово-психіатричної експертизи № 27 від 12 січня 2023 року, відповідно до якого обвинувачений у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, у емоційному стані (в т.ч. і сильний страх, емоційний стрес, тощо), який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував. Також, як зазначено у висновку експерта, ОСОБА_5 на період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється, у стані фізіологічного афекту також не перебував. Психологічні особливості, які б могли здійснити суттєвий вплив на його поведінку у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється, ОСОБА_5 не притаманні.

Суди попередніх інстанцій дійшли слушного висновку, що не знайшов свого підтвердження той факт, що реакція та дії засудженого ОСОБА_5 щодо свого сина ОСОБА_6 виникли внаслідок таких обставин, були раптовими та зумовленими його безпосередньою реакцією на дії потерпілого, тобто відбувалися без розриву у часі між обставинами, які могли викликати стан вираженої емоційної напруги, і подальшим вбивством.

Таким чином, згідно висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зміст досліджених судом фактичних обставин і доказів спростовують показання засудженого в частині перебування його в стані сильного душевного хвилювання, що стало наслідком убивства ним свого сина ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Щодо доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначення покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

Так, положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Статті 65-73 КК України є кримінально-правовими нормами, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, а також звільнення від покарання та його відбування.

Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як вбачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що належить до категорії особливо тяжких злочинів, а в результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді заподіяння смерті, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, має постійне місце проживання, вдівець, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11 жовтня 2016 року із діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності». Крім того суд врахував наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, у виді часткового визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд врахував вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Разом з тим, під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд зокрема перевірив доводи сторони захисту та дійшов переконання, що з огляду на встановлені обставини, те, що обвинувачений раніше не судимий, в цілому обставини кримінального правопорушення та завдання потерпілому ушкодження, яке призвело до його смерті, не заперечує, шкодує про смерть сина, призначене місцевим судом покарання ОСОБА_5 слід пом`якшити. За наслідками судового розгляду вирок суду першої інстанції в цій частині змінив та призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ураховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду прийшла до обґрунтованого висновку, що таке покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та його особі.

Ухвала суду апеляційної інстанції є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК України.

В той же час, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 413, 414 КПК України, а відтак й необхідності зміни чи скасування судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3