КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/1317/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3936/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001508, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років.

По справі вирішено питання про арешт, процесуальні витрати та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .

За встановлених судом обставин 22.12.2021 приблизно о 21 год. 45 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen-Polo» р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, рухалась в крайній лівій смузі проїзної частини по проспекту Броварський в місті Києві, зі сторони мосту «Метро» в напрямку станції метро «Лівобережна», зі швидкістю 64.7…75.48 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год. Позаду вказаного автомобіля, в напрямку, в крайній лівій смузі рухався автомобіль марки «Seat-Altea», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 .

В цей час, в крайній лівій смузі зустрічного напрямку, один за одним відповідно, рухались автомобіль марки «Сhevrolet-Lacetti», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 (в салоні якого, на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_11 ) та автомобіль марки «Volkswagen-Jeeta», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_7 допустила порушення вимог пунктів 2.3 «б», 1.5, 2.9 «а», 10.1, 11.4, 12.9 «б» та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.3 Правил дорожнього руху України, яке виразилось в тому, що вона, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує її координацію, розпочала керування автомобілем марки «Volkswagen-Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого, рухаючись зі швидкістю, яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги, наближаючись до будівлі №11 АЗС «WOG», розташованої по пр. Броварському у м. Києві, перетнула подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхала в крайню ліву смугу зустрічного напрямку, де здійснила зіткнення з автомобілем марки «Сhevrolet-Lacetti», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Сhevrolet-Lacetti» ОСОБА_10 та його пасажир ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_2 водій ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Потерпілому ОСОБА_11 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, внаслідок суворості.

Зазначає, що в даному кримінальному провадженні наявні обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Звертає увагу суду, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалась, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, є інвалідом третьої групи.

Також просить врахувати позицію потерпілих у кримінальному провадженні, які вважають за можливе виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначення їй покарання, яке не пов`язане із позбавленням волі.

З наведених підстав просить вирок суду змінити, застосувати до обвинуваченої положення ст.69 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок законним і обґрунтованим, потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.3 ст.286-1 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.286-1 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, яка раніше не судима, є інвалідом ІІІ групи, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, добровільно частково відшкодувала потерпілим завдану шкоду.

Обставинами, що пом`якшують її покарання, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, хоч і не виходить за межі, встановлені частиною 3 статті 286-1 КК України, проте за своїм видом є явно несправедливим, через суворість.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Колегія суддів звертає увагу на те, що приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Тобто для застосування судом при призначенні покарання вказаної норми матеріального права повинні бути встановлені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте, у будь-якому разі, встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчиненому злочині та щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину та частково добровільно відшкодувала заподіяну шкоду.

Дані обставини суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.66 КК України, визнав такими, що пом`якшують її покарання.

Під час апеляційного перегляду даного провадження до суду апеляційної інстанції надійшла заява потерпілого ОСОБА_11 про те, обвинувачена ОСОБА_7 повністю добровільно відшкодувала завдані йому збитки, в зв`язку з чим жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої він не має. Вважає, що застосування міри покарання у виді позбавлення волі до ОСОБА_7 є несправедливим. Подану захисником в інтересах обвинуваченої апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.(а.с.176-177, т.2).

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 просила задовольнити апеляційну скаргу захисника, змінити вирок суду та пом`якшити призначене обвинуваченій покарання. Як зазначила потерпіла, всі завдані їй збитки ОСОБА_7 повністю відшкодувала. Вважає, що обвинувачена не потребує ізоляції від суспільства.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні повністю відшкодовано завдані обвинуваченою збитки, претензії до ОСОБА_7 вони не мають.

Колегія суддів вважає, що добровільне повне відшкодування потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 завданих матеріальних та моральних збитків є додатковою обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 щиро розкаялась у вчиненому злочині та, просила вибачення у потерпілих, щиро шкодує про те, що трапилось.

Колегія суддів вважає, що наведені вище обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, та в сукупності з встановленими судом даними про особу винної, її ставлення до вчиненого, наявність позитивних характеристик, позицію потерпілих, дають суду законні підстави застосувати положення ст.69 КК України і пом`якшити ОСОБА_7 покарання до обмеження волі строком на 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років, яке відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, та буде достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни вироку суду.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене по ч.3 ст.286-1 КК України покарання, із застосуванням ст.69 КК України, до обмеження волі строком на чотири роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту прибуття ОСОБА_7 до місця відбування покарання у зв`язку з виконанням вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3