Справа №443/2035/23
Провадження №1-кп/443/173/23
ВИРОК

іменем України

19 грудня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000080 від 07.07.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільхівці Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 06.07.2023 приблизно о 16 год 30 хв перебуваючи в приміщенні цеху з виробництва шпону ТзОВ «Вуд Індастріс», що за адресою: вул. Гніздичівська, 8 м. Жидачів Стрийського району Львівської області, під час словесного конфлікту з майстром зміни ОСОБА_5 , який виник на ґрунті неприязних відносин, маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з метою нанесення останній травм, взяв у руки металеву профільовану трубу, що знаходилась біля стіни цеху, підійшов до ОСОБА_5 , яка сиділа за столом, та наніс їй декілька ударів цією трубою в різні ділянки тулуба. Внаслідок завданих ударів ОСОБА_5 спричинено тупу травму живота у вигляді розриву селезінки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений частина 1 статті 121 КК України.

Позиція сторін щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

У судовому засіданні прокурор, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, вважає за доцільне не здійснювати дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які сторонами не оспорюються, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

Обвинувачений вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, визнав повністю, ствердив суду, що він не оспорює обставини кримінального провадження, правильно розуміючи їх зміст і наслідки такої позиції, яка є добровільною, та не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів.

Потерпіла ствердила суду, що не оспорює обставини кримінального провадження і не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів та не здійснення дослідження інших доказів щодо зазначених обставин.

Застереження щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

Суд, зважаючи на думку учасників судового провадження, з`ясувавши, що ними не оспорюються обставини кримінального провадження та правильно розуміється зміст цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції та роз`яснивши їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені частиною 2 статті 394 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо зазначених обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним у судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, за змістом яких будучи на роботі між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікту, під час якого він взяв металевий прут та наніс ним їй по плечах та у район тулуба декілька ударів, а саме: 3 удари, після чого пішов з місця події. Через те, що перебував у АТО, практично не спить. Вважає, що вчинив неправильно і шкодує через свій вчинок. Щиро розкаюється у вчиненому.

Висновки.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а відтак вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України), часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди (пункт 2 частини 1 статті 66 КК України), виконання обвинуваченим обов`язку із захисту Вітчизни від військової агресії російської федерації (частини 2 статті 66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважає на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання та за останнім місцем роботи, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1153 від 23.10.2023 у період інкримінованих дій тяжким психічним розладом не страждав, виявляв посттравматичний стресовий розлад, який мав значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь та здатність регулювати свою поведінку, тому не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто в силу положень статті 20 КК України є обмежено осудною особою, однак такою, яка підлягає кримінальній відповідальності. Також, згідно з цим висновком обвинувачений не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім цього, суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просить суд суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти його волі, щоб він мав можливість відшкодувати заподіяну їй шкоду, частину якої він вже відшкодував.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та за останнім місцем роботи, має статус учасника бойових дій, є обмежено осудною особою; обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують; думку потерпілої, яка просить суд не позбавляти обвинуваченого волі, встановивши йому іспитовий строк, а також взявши до уваги фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, форму вини, обстановку вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та за останнім місцем роботи, має статус учасника бойових дій, його посткримінальну поведінку (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди), яка є виключно позитивною та свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння і готовність нести кримінальну відповідальність, а також думку потерпілої, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а відтак вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальних витрат не понесено.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна скасувати.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази (відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.07.2023), а саме: металевий предмет у вигляді чотиригранника висотою 120 см, товщиною 4 см, яким 06.07.2023 було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_5 знищити.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати застосований відповідно до ухвали слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 13.07.2023 (у справі №443/1261/23) захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку (його повний текст) негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1