Справа № 365/731/23
Номер провадження: 1-кп/365/17/24
В И Р О К

Іменем України

29 січня 2024 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 кримінальне провадження № 0001130 від 04.10.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Оржиця Яготинського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2024 року між прокурором Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_9 і його захисником ОСОБА_10 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості на наступних умовах.

Обвинувачений ОСОБА_9 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла, вчиненому за наступних обставин.

ОСОБА_11 уклавши договір купівлі-продажу № 2495 від 23.06.2006 року придбала право власності на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В період з 05.01.2020 по 01.06.2023 громадянка ОСОБА_11 перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 та сумісно проживали у вищезазначеному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно з липня 2021 року, більш точний час встановити в ході досудового розслідування не надалось можливим, в зв"язку з систематичними сімейними сварками та загостренням сімейних стосунків, ОСОБА_11 переїхала проживати до м. Києва.

В подальшому ОСОБА_11 звернулась до суду з відповідною позовною заявою щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_9 та згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 01.06.2023 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було розірвано, однак ОСОБА_9 продовжував проживати у будинку, належному ОСОБА_11 . При цьому протягом липня 2021 - вересня 2023 року, ОСОБА_11 неодноразово наголошувала ОСОБА_9 , що останній не має права проживати в належному їй будинку без її згоди.

Статтею 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

28.09.2023, ОСОБА_12 разом із своєю сестрою ОСОБА_11 приїхали до належного останній будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та виявили проживаючого в ньому колишнього чоловіка останньої - ОСОБА_9 . В ході спілкування ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_9 про те, що останній знаходиться у вищевказаному будинку незаконно, попросила ОСОБА_9 покинути приміщення будинку та забрати свої речі. Після того, як ОСОБА_9 забрав свої речі із будинку ОСОБА_11 , остання в категоричній формі заборонила ОСОБА_9 в подальшому проникати до належного їй на праві власності будинку. Після чого, ОСОБА_11 облаштувала вхідні двері зазначеного будинку новим навісним замком.

02.10.2023, приблизно о 21 год. 50 хв. (точного часу в ході здійснення дізнання встановити не видалось за можливе) у ОСОБА_9 , раптово виник умисел на незаконне проникнення до чужого житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

02.10.2023, близько 21 год. 55 хв. ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, користуючись темною порою доби, через хвіртку, проник на територію подвір`я ОСОБА_11 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

02.10.2023, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_9 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, достовірно усвідомлюючи, що він не має згоди власника житла ОСОБА_11 на проникнення до належного їй будинку, діючи умисно, всупереч волі власника, підійшов до вхідних дверей будинку, які в той час були зачинені навісним замком, взявши правою рукою за дверну ручку, різко смикнув її до себе, в результаті чого зламавши залізну пластину, на яких знаходився замок, та відкрив вхідні двері до будинку, грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, самовільно, протизаконно, ввійшов всередину будинку ОСОБА_11 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_9 пройшов через веранду до дверей житлової кімнати будинку та відчинивши їх, пройшов всередину кімнати та ліг на ліжко і почав відпочивати.

03.10.2023 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_9 , який в той час перебував у вищевказаному будинку, за проханням ОСОБА_12 (сестри ОСОБА_11 ) помітив місцевий житель ОСОБА_13 , про що останній телефоном повідомив власницю будинку ОСОБА_11 , в зв`язку з чим остання звернулась з відповідною заявою про незаконне проникнення до належного їй домоволодіння до поліції.

Отже, правовою кваліфікацією кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 є незаконне проникнення до житла, тобто вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Обставиною, яка пом"якшуює покарання, передбачена ст. 66 КК України - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

З урахуванням того, що вчинене кримінальне правопорушення є проступком, особи обвинуваченого, який є працездатним, не працює, не навчається, протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який має обставину, яка пом`якшує покарання, передбачена ст. 66 КК України - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, яка обтяжує покарання, передбачена ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, сторони угоди згодні на призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Сторони угоди повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.ст. 394,424 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_9 узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненому визнав беззастережно та просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Захисник ОСОБА_10 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_11 не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд дійшов висновку, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_9 повністю усвідомлює зміст укладеної ним угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе беззастережно винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та закону, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди. За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_9 своїми умисними протиправними діями вчинив незаконне проникнення до житла, тобто кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, та йому має бути призначене покарання, передбачене санкцією даної статті та узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та на підставі ст.ст. 75,76 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

При визначенні можливості затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання, узгодженого сторонами угоди, судом враховано, що вчинене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого, який є працездатним, не працює, не навчається, протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який має обставину, яка пом`якшує покарання, передбачена ст. 66 КК України - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, яка обтяжує покарання, передбачена ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, який негативно характеризується за місцем проживання.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Матеріальної шкоди не завдано.

Цивільний позов не заявлявся.

Втрати на залучення експерта відсутні.

Викривачі відсутні, розмір винагороди не встановлювався.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 до набрання вироком законного сили не обирати.

Керуючись ст.ст. 75,76, 162 ч. 1 КК України, ст.ст.373,374,394,424,468,472,474 та475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 січня 2024 року, укладену між прокурором Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_8 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_9 і його захисником ОСОБА_10 , з іншого боку.

Визнати винуватим ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_14 покласти такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вручити копії вироку негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1