Провадження 1-в/193/169/23
У Х В А Л А

іменем України

16 жовтня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2023 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі "Софіївська виправна колонія (45)" (надалі Софіївська ВК- 45), згідно якого просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, пояснив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив, до скоєних ним злочинів ставиться критично, щиро розкаявся у їх вчиненні. Крім того, вказав, що він інвалід ІІ групи (туберкульоз), є прихожанином церкви при установі, після свого звільнення бажає присвятити своє життя служінню церкві за місцем свого проживання у м. Кривому Розі, де також проживають його рідні брати. Має неповнолітніх дітей, проте вони на час війни тимчасово перебувають за кордоном разом з його колишньою дружиною.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що засуджений характеризується позитивно, справді є активним прихожанином церкви при установі, і хоча є інвалідом 2 - ї групи, останній залучається до робіт з благоустрою установи, які виконує без зауважень, рішення щодо умовно-дострокового звільнення засудженого залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання, вказавши, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці у повній мірі не довів своє виправлення, а тому ще потребує нагляду в умовах ізоляції. Наголосила, що засуджений неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів та відбував раніше покарання у виді позбавлення волі. При цьому до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення та звільнення з випробуванням, але після цього він знову вчиняв умисні злочини.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.03.2019 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України, який змінений в частині призначеного покарання за ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.01.2020, до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Початок строку: 26.08.2018, кінець строку 26.08.2024.

Станом на 16.10.2023 засуджений відбув, визначених п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, 2/3 призначеного судом строку покарання (4 роки), невідбута частина якого складає 10 місяців і 11 днів позбавлення волі.

Понад рік тому засуджений ОСОБА_5 вже звертався до суду з відповідним клопотанням, проте тоді за ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2022 йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Відтак, з огляду на приписи ч. 7 ст. 154 КВК України, названий засуджений на час розгляду цього клопотання знову набув права на повторне звернення до суду про його звільнення від подальшого відбування покарання за вказаних підстав.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За змістом положень ч. ч. 1, 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Звільнення від відбування покарання з цих підстав може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачаються із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 26.08.2018.

Згідно характеристики, затвердженої 21.09.2023 начальником Софіївської ВК-45, вбачається, що під час перебування ОСОБА_5 у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за періоди з 26.08.2018 по 03.09.2019, з 01.10.2019 по 18.10.2019, з 25.10.2019 по 08.11.2019 та з 28.08.2021 по 27.12.2021, засуджений характеризувався посередньо. За час перебування його у вказаній установі отримав одне стягнення, у вигляді догани, заохочень там не мав.

За періоди перебування засудженого ОСОБА_5 у ДУ "Темнівська виправна колонія (№100)" з 03.09.2019 по 01.10.2019, з 18.10.2019 - 25.10.2019, 08.11.2019 по 17.10.2020 поведінка його дещо покращилась, зокрема за час його перебування характеризувався посередньо, порушень режиму утримання він вже не допускав, проте й заохочень не отримував.

В подальшому період з 01.02.2021 по 15.02.2021 засуджений відбував в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», де характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень теж не мав.

Крім того, з 15.02.2021 по 28.08.2021 та з 22.12.2022 по 01.02.2023 ОСОБА_5 відбував покарання в лікарняному закладі при ДУ «Дніпровська виправна колонія (№4)», де його поведінка суттєво не змінювалася, і за час перебування його у вказаній установі характеризувався також посередньо, заохочень та стягнень не мав.

Далі, у періоди з 17.10.2020 по 01.02.2021, з 27.12.2021 по 21.12.2022 та з 02.02.2023 до цього часу міру кримінального покарання став відбувати в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)», де за час відбування покарання характеризується позитивно, вимоги режиму утримання жодного разу не порушував, має 2 заохочення, стягнень не мав.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відносинах з персоналом установи виконання покарань випадків нетактовної поведінки не допускав.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. За станом здоров`я ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, тому до робіт на виробництві установи не допускається, проте виконує роботи із самообслуговування та благоустрою установи має достатній рівень навичок для їх виконання.

Також згідно характеристики вбачається, що засуджений заходи виховного характеру відвідує регулярно, зокрема зарахований до програми диференційованого виховного випливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Соціально-корисні зв`язки з рідними. Вину у скоєному злочині визнає повністю, надає належну оцінку вчиненому.

В ході розгляду справи встановлено, що засуджений за вироком суду має невідшкодовані процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 500 грн., однак ОСОБА_5 , який отримує пенсію по інвалідності, кошти для відшкодування цих витрат не сплатив, оскільки відповідні виконавчі листи до установи не надходили і він не знав на який рахунок необхідно сплачувати.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 раніше кілька разів був засуджений за вчинення у тому числі тяжких злочинів та одного разу до цього вже відбував покарання у виді позбавлення волі, відбуваючи яке 24.09.2007 звільнився умовно-достроково з місць позбавлення волі. Крім того, після цього у 2011 та 2015 роках він звільнявся від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, варто зауважити, що положення статті 81 КК України, які регламентують передумови для умовно-достроково звільнення від відбування покарання не містять жодних застережень щодо неможливості такого звільнення засудженого за наявності у нього попередніх судимостей та його звільнення раніше з цих самих підстав.

При цьому суд відмічає, що у період умовно-дострокового звільнення та іспитових строків, які застосовувалися до засудженого ОСОБА_5 раніше, він нових злочинів не вчиняв, до того ж останнє умовно-дострокове звільнення було застосовано до засудженого ще понад 16 років тому.

Водночас, позитивна характеристика засудженого ОСОБА_5 , наявність у нього двох заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, які він отримував поступово, на протязі останніх двох років у вигляді подяк від начальника установи, зокрема 14.07.2022 та 11.07.2023, відсутність непогашених стягнень, на переконання суду, вказують на цілеспрямоване та послідовне виправлення останнього.

Варто також зауважити, що значну частину свого строку покарання засуджений відбував перебуваючи у лікарні ДУ «Дніпровська виправна колонія (№4)» у зв`язку з його лікуванням, при цьому також його тривалий час етаповували до інших установ для участі у розгляді інших кримінальних проваджень де він виступав у якості свідка, що йому, імовірно, завадило ще більше проявити себе за місцем основного відбування покарання.

Крім того, у матеріалах справи мається комісійний висновок від 19.09.2023 щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 згідно якого із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений набрав 80 балів з мінімально необхідних 61, тому вважається таким, що став на шлях виправлення.

Також, з вищевказаного висновку видно, що засуджений ОСОБА_5 прокримінальних зв`язків під час відбування покарання не підтримує та має тверді наміри позбутися їх взагалі. В установі відвідує духовну організацію Християни віри Євангелійської у якій проходить курс «Шлях засудженого з пізнання основ християнської віри». На профілактичному обліку не перебував. До засудження працював офіційно майстром налаштування швацького виробництва у швейній майстерні. По прибуттю до Софіївської ВК-45 був залучений до робіт з благоустрою установи. До праці ставиться відповідально, сумлінно виконує поставлену роботу, зауважень до його роботи не має. Засуджений володіє достатнім рівнем професійних навичок для отримання роботи після звільнення. У засудженого присутні позитивні плани на майбутнє, планує знайти роботу та не вчиняти нових кримінальних правопорушень. Має вагому підтримку з боку рідних та тверді плани звільнитися і повернутися до нормального життя.

На переконання суду, поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання у Софіївській ВК-45 у достатній мірі відповідає критеріям зразкової поведінки, а тому суд дійшов висновку, що згідно до положень ст. 81 КК України, маються достатні підстави для застосування стосовно цього засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, який справді своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року, який змінено за ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає: 10 (десять) місяців і 11 (одинадцять) днів.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений його захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1