УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000120 від 28.08.2023

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000120 від 28.08.2023.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 28.08.2023 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що 18.09.2023 в період часу з 15 год. 38 хв. до 18 год. 51 хв. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний з врятуванням майна, яке має значення для досудового розслідування, а також переслідування особи, підозрюваної у вчиненні злочину, проведено обшук у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає завідуючий відділу відновної урології та новітніх технологій ДУ «Інститут урології ім. академіка О.Ф. Возіанова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого було виявлено та вилучено:

-Грошові кошти, а саме 425 купюр номіналом по 100 доларів США;

-Грошові кошти, а саме 13 купюр номіналом по 50 доларів США;

-Грошові кошти, а саме 10 купюр номіналом по 20 доларів США;

-Грошові кошти, а саме 7 купюр номіналом по 100 євро;

-Грошові кошти, а саме 2 купюри номіналом по 50 євро;

-Грошові кошти, а саме 1 купюра номіналом 10 євро;

-Грошові кошти, а саме 182 купюри номіналом по 1000 гривень;

-Грошові кошти, а саме 204 купюри номіналом по 500 гривень.

В подальшому, 18.09.2023, о 19 год. 16 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

18.09.2023, вилучені в ході обшуку житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає завідуючий відділу відновної урології та новітніх технологій ДУ «Інститут урології ім. академіка О.Ф. Возіанова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор у клопотанні зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та заявляє метою арешту: збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначив, що за місцем проживання ОСОБА_5 , було проведено невідкладний обшук, якій в подальшому було легалізовано, вказав, що метою арешту майна є збереження речових доказів та забезпечення виконання вироку, оскільки санкція ч.3 ст. 368 КК України, передбачає конфіскацію майна, як вид покарання, просив клопотання задовольнити, а також долучив додаткові документи.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, з огляду на його необґрунтованість, зазначила, що під час проведення обшуку за місце проживання ОСОБА_5 було вилучено грошові кошти, які не мають відношення до кримінального провадження, вилучені грошові кошти не могли бути знаряддям вчинення злочину та не можуть використовуватись, як доказ у даному кримінальному провадженні, крім того вказала, що накладення арешту з метою конфіскації майна призведе до порушення права власності третьої особи, та як наслідок призведе до порушення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, просила відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Слідча суддя, заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, дійшла висновку про таке.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 28.08.2023 за ч. 3 ст. 368 КК України.

18.09.2023 в період часу з 15 год. 38 хв. до 18 год. 51 хв. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає завідуючий відділу відновної урології та новітніх технологій ДУ «Інститут урології ім. академіка О.Ф. Возіанова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого було виявлено та вилучено: грошові кошти, а саме 425 купюр номіналом по 100 доларів США; 13 купюр номіналом по 50 доларів США; 10 купюр номіналом по 20 доларів США; 7 купюр номіналом по 100 євро; 2 купюри номіналом по 50 євро;1 купюра номіналом 10 євро; 182 купюри номіналом по 1000 гривень; 204 купюри номіналом по 500 гривень, які 18.09.2023 постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2023, надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою вдшукання та вилучення наступних речей:

-Грошових коштів, а саме 425 купюр номіналом по 100 доларів США (загальна суму 42 500 дол. США);

-Грошових коштів, а саме 13 купюр номіналом по 50 доларів США (загальна суму 650 дол. США);

-Грошових коштів, а саме 10 купюр номіналом по 20 доларів США (загальна суму 200 дол. США);

-Грошових коштів, а саме 7 купюр номіналом по 100 євро (загальна суму 700 ЄВРО);

-Грошових коштів, а саме 2 купюри номіналом по 50 євро (загальна суму 100 ЄВРО);

-Грошових коштів, а саме 1 купюра номіналом 10 євро;

-Грошових коштів, а саме 182 купюри номіналом по 1000 гривень (загальна сума 182 000 грн.);

-Грошових коштів, а саме 204 купюри номіналом по 500 гривень (загальна сума 102 000 грн.).

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звернувся з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим вважаю, що сама по собі постанова слідчого про визнання речових доказів від 18.09.2023 носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка відповідності вилучених грошових коштів, положенням статті 98 КПК України, а також не обґрунтовано за яких обставин слідчий дійшов висновку, що саме вилучені грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Крім того, згідно ч. 5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Водночас обґрунтовуючи доцільність арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, в разі визнання особи винною прокурором в судовому не доведено, що грошові кошти, які 18.09.2023 вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , належать безпосередньо останньому. При цьому, відповідно до протоколу обшуку ОСОБА_8 (дружина підозрюваного) вказала, що вилучені грошові кошти належать їй та отримані від продажу нею квартири. Вказані обставини в суді підтвердив підозрюваний та його захисник, також ними було надано копію договору про продаж ОСОБА_8 квартири.

Посилання прокурора на те, що слідчою суддею Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного, не є підставою, визначеною кримінально-процесуальним законом для арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідча суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст.98,170,171,172,309,395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000120 від 28.08.2023.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША