№ 243/3483/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, що відбувалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року матеріали кримінального провадження № 0002360 від 26.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, солдата, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Ст.2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_5 знав, що відповідно до вимог ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази і розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно. Точно та у встановлений строк.

Згідно ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України. Військової присяги. Віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів ( начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку та дисципліни.

Статтею 30 Статуту передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання , а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Проте, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у вигляді непокори командиру.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та перебуваючи на посаді помічника гранатометника 1 відділення 1 взводу оперативного призначення ( на бронеавтомобілях) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка тимчасово базуються у АДРЕСА_2 , 28 січня 2023 року, приблизно о 15 год. 00 хв., відкрито відмовився виконувати наказ командира роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана ОСОБА_6 про здійснення маршу за маршрутом Словянськ Райгородок Ямпіль Ліництво Селезнівське, з метою недопущення прориву противника у напрямку Кремінна, Серебрянка, чим підірвав бойову готовність підрозділу, що могло призвести до прориву противника оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

15 листопада 2023 року під час досудового розслідування кримінального провадження між начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, щиро покаявся, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Покарання ОСОБА_5 узгоджене з урахуванням ступеню тяжкості злочину, особи обвинуваченого, повного визнання ним своєї вини, посередньої характеристики та наявності обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 20% від суми грошового забезпечення.

В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які викладені у обвинувальному акті. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, віднесений до тяжких злочинів.

Угода відповідає вимогам кримінального матеріального та процесуального закону, у тому числі ч.4 ст. 469 КПК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4, 5 ст. 474 КПК України та з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

У відповідності до ч.1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді службового обмеження, тобто покарання, не пов`язаного х позбавленням волі, дію вищевказаного запобіжного заходу слід скасувати, звільнивши обвинуваченого з під варти негайно в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002360 від 26.07.2023 року.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України, замінити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % (двадцяти відсотків) від суми грошового забезпечення.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, відповідно до вимог ч. 1 п.2 п.п. б ст. 72 КК України із розрахунку одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців,строк попереднього ув`язнення у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців починаючи з 15.06.2023 року по 16.11.2023 року включно.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, скасувати, звільнити ОСОБА_5 з під варти негайно в судовому засіданні.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту реального виконання покарання у виді службового обмеження.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1