ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 344/2803/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/295/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 152 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

прокурора - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/295/23 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_8 в інстересах обвинуваченого ОСОБА_13 , прокурора та обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 7 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 186, ч.3 ст.152 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України та ч.3 ст.152 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбвалення волі, за ч.3 ст.152 КК України у виді 7 років позбвалення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України - остаточне покарання за сукупністю кримінальних правовопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у виді 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України та ч.3 ст.152 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбвалення волі, за ч.3 ст.152 КК України у виді 7 років позбвалення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України - остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у виді 10 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 КК України зараховано ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у строк відбуття покрання термін попереднього увязнення з 12.10.2022 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 з моменту вступу вироку в законну силу.

Обраний щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Цивільний позов потерпілого до обвинувачених задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 5421,80 грн. матеріальної шкоди та 500000 грн. н моральної шкоди.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 11 жовтня 2022 року коло 23 год.40 хв. під час перебування ОСОБА_12 спільно зі своїм братом ОСОБА_7 та ОСОБА_16 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , яку винаймав останній, після того як ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_7 про те, що їм потрібно знайти собі інше житло у звязку з тим, що сусіди постійно скаржаться на шум, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 пішов у спальну кімнату квартири, а ОСОБА_12 та ОСОБА_7 залишились у приміщенні кухні.

Надалі, 12 жовтня 2022 року коло 00 год.10 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , достовірно знаючи що у потерпілого наявні грошові кошти та мобільний телефон, попередньо домовившись між собою про відкрите їх викрадення, діючи за попередньою змовою групою осіб, в період дії на території України воєнного стану, який введено згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/20222 Про введення воєнного стану в Україні та який неодноразово продовжено та продовжує діяти в даний час, зайшли до кімнати в якій знаходився потерпілий. Надалі ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами з метою незаконного збагачення, знаходячись біля ОСОБА_16 , який в той час перебував на ліжку вихопив з його рук мобільний телефон марки Samsung A 12, після чого передав вказаний мобільний телефон ОСОБА_12 , який, у свою чергу помістив його у кишеню своїх штанів.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно з метою заволодіння іншим майном потерпілого, присів зверху на нього та розпочав наносити цілеспрямовані удари в ділянку голови.

У той час до неправомірних дій ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_12 , який діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, схопив потерпілого за руки, став їх утримувати, а ОСОБА_7 продовжував у той час наносити руками цілеспрямовані удари в голову потерпілого, після чого ОСОБА_12 також почав наносити цілеспрямовані удари руками по тілу потерпілого. У результаті фізичного насильства вчиненого за попередньою змовою групою осіб з метою відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_12 та ОСОБА_7 заподіяли ОСОБА_16 легкі тілесні ушкодження.

Під час цілеспрямованого нанесення ударів ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , діючи умсино за попредньою змововю групою осіб, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного забагачення відкрито заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_16 в сумі 4000 грн. та 40 Євро, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 12.10.2022 року становить 1421,86 грн, а також його майном: мобільним телефоном марки Samsung A 12 з зарядним пристроєм вартістю 3866 грн., рюкзаком із шкірозамінника чорного кольору вартістю 80 грн., кофтою батніком матерчаною вартістю 60 грн., кофтою батніком матерчаною білого кольору вартістю 37 грн., чоловічими штанами сірого кольору у клітинку вартістю 217 грн., чоловічими штанами сірого кольору у клітинку вартістю 123 грн., футболкою білього кольору з написом 1+1 вартістю 15 грн., футболкою білого кольору вартістю 15 грн., джинсовими штанами марки Зара синього кольору вартістю 167 грн., кофтою -батніком вартістю 157 грн,, курткою матерчатою двохсторонньою чорного та червоного кольорів вартістю 783 грн., зовнішнім акумулятором типу Павер Бан в корпусі білого кольору з usb кабелем вартістю 697 грн., безпровідними навушниками білого кольору в кейсі вартістю 177 грн.

У подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з викраденими грошовими коштами та речами ОСОБА_16 покинули місце вчинення злочину, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 11715,86 грн.

Крім того, 12 жовтня 2022 року коло 00 год.30 хв. в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , після відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_16 ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , у них виник злочинний умисел про вчинення за поперденьою змовою дій сексуального характеру, повязаних з анальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_16 з використанням іншого предмету та геніталій з метою згвалтування останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 діючи умисно, групою осіб, зняли із ОСОБА_16 штани та нижню білизну, після чого ОСОБА_7 маючи разом з ОСОБА_12 фізичну перевагу над потерпілим взяв в руку фалоімітатор, який знаходився в приміщенні квартири та спільно з ОСОБА_12 подавляючи опір ОСОБА_16 , поводячи себе грубо та зувало, застосовуючи фізичне насильство, скориставшись безпорадним станом потерпілого, вставив вказаний фалоімітатор в анальний отвір потерпілого.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 , діючи умисно, групою осіб із ОСОБА_12 , застосовуючи фізичне насильство та погрожуючи ножем ОСОБА_16 , силою змусили останнього стати на коліна, та без добровільної згоди потерпілого почергово вчинили дії сексуального характеру, повязані з оральним проникненням у тіло ОСОБА_16 із використанням геніталій, тобто його згвалтували.

У подальшому ОСОБА_7 продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на вчинення дій сексуального характеру, діючи умисно, застосовуючи фізичне насильство, долаючи опір потерпілого, вийняв з анального отвору потерпілого фалоімітатор, після чого вчинив стосовно ОСОБА_16 дії сексуального характеру, повязані з анальним проникненням в його тіло із використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілого, тобто згвалтував його. У цей час ОСОБА_12 , діючи умисно, групою осіб, продовжував вчиняти дії сексуального характеру, повязані з оральним проникненням у тіло ОСОБА_16 із використанням геніталій.

У результаті фізичного насильства та насильницьких дій сексуального характеру, вчиненого групою осіб, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 заподіяли ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянках нижньої щелепи, підборіддя, обох очей, грудної клітки зліва, саден в ділянках нижньої щелепи. Підборіддя, нижньої губи, лівого передпліччя, лівої кисті, крововиливів під слизову оболонку нижньої губи, лінійних тріщин слизової оболонки прямої кишки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду в частині призначеного йому покарання змініти, вважає його явно несправедливим через суворість, просить помякшити йому покарання за ст.186 КК України, застосувати положення ст.69 КК України, врахувати що він є раніше не судимою особою, визнає свою провину у скоєні грабежу, яке вчинив самостійно без участі брата, позитивно характеризується за місцем проживання, а також є особою молодого віку.

Посилається на те, що він не гвалтував потерпілого, а бачив у його квартирі іншого оголеного чоловіка, тому кримінальне провадження в цій частині просить закрити у звязку з відсутністю у його діях складу злочину.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного за ч.3 ст.152 КК України, а за скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, а також зменшити розмір стягнутої на користь потерпілого моральної шкоди до 30000 грн., посилаючись на те, що розмір визначеної судом моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості .

Вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, посилається на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення норм КПК України.

Зазначає що за відсутності прямих доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України слід застосувати принццип доведена поза розумним сумнівом, який судом не дотримано. Вказує на не спростування судом версії його підзахисного щодо присутності у квартирі потерпліого з іншим оголеним чоловіком. Тому просить провадження в справі за ч.3 ст.152 КК України закрити у звязку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 вказаного злочину.

Також вважає що призначене його пізахисному покарання за ч.4 ст.186 КК України таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі ОСОБА_7 через суворість з огляду на те, що він є раніше не судимою особою, визнав свою вину у скоєнні грабежу, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, позитивно характеризується за місцем проживання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить вирок місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи посилаючись на відсутність будь-яких доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України.

Вважає протоколи огляду місця події від 12.10.2022 року та 13.10.2022 недопустимими доказами у звязку з тим, що всупереч вимогам п.1. ч.3 ст.104 КПК України вказані процесуальні документи не містить характеристик технічних засобів фіксації, які застосовувались при проведенні вказаних процесуальних дій, окрім того, долучені до них фототаблиці, які є додатками до протоколів, всупереч вимогам ст.105 КПК України не містять підписів понятих та слідчого та у вищезгаданих протоколах огляду місця події не зазначено що фототаблиці є додатками до них, а тому вважає що у відповідності до вимог ч.2 ст.86 КПК України вони не можуть бути використані при прийнятті рішення та оскільки вилучені під час огляду місця події 12.10.2022 та 13.10.2022 речові стали предметом дослідження експертів, їх висновки є похідними від них та також - недопустимими доказами.

Посилається на те, що під час ознайомлення з матеріалами справи в порядку ст.290 КПК України ні йому ні обвинуваченому не було відкрито речових доказів, а тому у відповідності до вимог ч.12 ст.290 КПК України суд не може допустити відомості, які містяться у висновках екпертиз, в основу яких було покладено ці докази також недопустимими.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо нього у суді першої інстанції.

Вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим з огляду на те, що висновки експертів та речові докази не доводять його причетності до згвалтування потерпілого .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо обвинувачених в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, за ч.3 ст.152 КК України - у виді 8 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України - остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання у виді 11 років позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_12 за ч.4 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, за ч.3 ст.152 КК України - у виді 8 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України визначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання у виді 12 років позбавлення волі.

Вважає що призначене судом покарання не відповідає особам обвинувачених та тяжкості скоєних ними злочинів внаслідок мякості.

Посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_12 суд не в достатній мірі врахував те, що він не визнав своєї вини у скоєних злочинах, а ОСОБА_7 визнав її лише частково, а також вважає що судом не взяла до уваги, а також те, що скоєні ними злочини становлять підвищена небезпеку для суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляції та просили їх задовольнити з викладених у них мотивів, заперечили проти задоволення апеляції прокурора , державних обвинувачів, які підтримали подані ними скарги та заперечили щодо задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Не дивлячись на невизнання своєї вини у скоєнні інкримінованих злочинах обвинуваченим ОСОБА_12 та часткове її визнання обвинуваченим ОСОБА_7 , який в надав суду визнавальні показання щодо побиття ним потерпілого та відкритого викрадення у нього мобільного телефону, гаманця з грошовими коштами, банківських карточок, а також особистих речей, при постановленні обвинувального вироку суд обгрунтував свої висновки показаннями потерпілого, свідків, письмовими та речовими доказами, висновками експертів, які оцінив в сукупності та взаємозв`язку, а також з точки зору належності, допустимості та достатності.

Зокрема, з показань потерпілого ОСОБА_16 суд встановив те, що після нетривалої розмови з обвинуваченими у квартирі АДРЕСА_1 , яку він винаймав та у якій обвинувачені разом з ним проживали останні три дні перед скоєнням злочину, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 зайшли до нього в спальню, ОСОБА_17 притиснув його руку коліном, забрав мобільний телефон та передав його ОСОБА_18 , а після цього сів на нього зверху та почав наносити удари в обличчя вимагаючи сказати де сховані гроші. Під час нанесення ОСОБА_17 ударів ОСОБА_19 спочатку тримав його за руки, а потім також почав наносити удари. Через деякий час, боячись за своє життя, він повідомив обвинуваченим про місце зберігання грошей та передав їм 4000 гривень та 40 Євро. Однак, ОСОБА_17 продовжив самостійний пошук грошей в квартирі, при цьому обидва обвинувачені систематично наносили йому удари. Після вчинення грабежу, обвинувачені наказали йому зняти штани та зігнутись погрожуючи при цьому приставленим до горла ножем. Після того як він зігнувся ОСОБА_17 вставив йому в анальний отвір фалоімітатор та наказав стати на коліна, при цьому обидва обвинувачені погрожували йому фізичною розправою та наносили удари. Коли він став на коліна, обвинувачені примусили його зайнятись з ними оральним сексом тобто зробити мінєт ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Після цього обвинувачений ОСОБА_17 , продовжуючи завдавати йому ударів та погрожувати, вийняв з його анального отвору фалоімітатор та насильно зайнявся з ним анальним сексом, а ОСОБА_19 в цей час продовжував займатись з ним оральним сексом. Після задоволення своїх статевих потреб ОСОБА_17 та ОСОБА_19 ще деякий час продовжували його бити, в тому числі на кухні та в туалеті, не випускаючи з квартири, а згодом примусово нагодували його якимось таблетками та дали запити їх горілкою, після чого він заснув.

Під час проведення з потерпілим впізнання 12.10.2022 він впізнав ОСОБА_20 та ОСОБА_21 як осіб, які в ніч з 11.10.2022 року на 12.10.2022 року зґвалтували його, нанесли тілесні ушкодження та відкрито заволоділи належним йому майном у приміщенні квартири АДРЕСА_1 .

З показань свідка ОСОБА_22 суд встановив що вона та потерпілий ОСОБА_23 з обвинуваченими познайомилась в кафе на вокзалі в м.Івано-Франківськ за три дні до інциденту, після чого вони всі разом направились на квартиру до потерпілого, де розпивали спиртні напої та розважались. Ранком пішла на роботу, обвинувачені та потерпілий залишились на квартирі. Більше на квартиру потерпілого не поверталась. 12.10.2022 року близько 15 години до неї на роботу прийшов потерпілий та повідомив, що обвинувачені побили, пограбували та зґвалтували його. Обличчя потерпілого було опухшим та в синцях, був поріз на пальці руки та синці на тілі, ґвалтували його і орально, і анально та при цьому систематично наносили йому удари, а також підтвердила, що фалоімітатор, який використовували обвинувачені для ґвалтування потерпілого, належить їй.

Під час проведення з цим свідком впізнання 12.10.2022 ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_20 та ОСОБА_21 як осіб, які 09.10.2022 року та 10.10.2022 року спільно із знайомим ОСОБА_24 вживали алкогольні напої у приміщенні квартира АДРЕСА_1 та які зі слів ОСОБА_25 зґвалтували його та відкрито заволоділи його майном в ніч з 11.10.2022 року на 12.10.2022 року.

Свідкок ОСОБА_26 повідомив місцевому суду про телефонну розмову, яка відбулась 17.10.2021 року між ОСОБА_24 та особою, яка представилась ОСОБА_27 . В ході якої ОСОБА_19 просив в ОСОБА_25 забрати заяву з поліції оскільки йому там дуже важко, однак, потерпілий відмовив сказавши, що коли ОСОБА_19 з братом ОСОБА_17 його ґвалтували він також просив їх не робити цього, однак, ті його не слухали.

Свідку ОСОБА_28 потерпілий ОСОБА_23 розповідав про деталі гвалтування його обвинуваченими як анально так і орально, побиття та відкрите викрадення належних йому речей та коштів, а також те, що 17.10.2022 року в потерпілого задзвонив телефон. Особа яка телефонувала представилась ОСОБА_27 та просила в ОСОБА_25 забрати заяву з поліції оскільки йому там дуже важко, а також ОСОБА_19 обіцяв відшкодувати потерпілому всі заподіяні збитки, однак, потерпілий відмовив ОСОБА_18 в його проханні, сказавши, що коли ОСОБА_19 з братом ОСОБА_17 його ґвалтували він також просив їх не робити цього, однак, ті його не слухали, що суд відобразив у вироку.

На обгрунтування обвинувального вироку, окрім вищенаведених показань потерпілого та свідків, обвинуваченого ОСОБА_7 в частині визнання вини за ч.4 ст.186 КК України, суд взяв до уваги дані, що містяться у письмових, речових доказах, а також висновках експертів, зокрема:

- протоколах прийняття заяв про кримінальне правопорушення від 12.10.2022 року від потерпілого ОСОБА_25 , у яких він повідомив правоохоронні органи про вчинення візуально знайомими йому особами на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_19 12.10.2022 року у період часу з 00 години по 04 годину у приміщенні квартири АДРЕСА_1 дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в його тіло із використанням геніталій та фалоімітатора без його добровільної згоди, тобто його зґвалтування а також відкрите заволодіння належним йому майном ;

-протоколі огляду місця події від 12.10.2022 року приміщення квартири АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: предмет ззовні схожий на ніж із рукояткою жовтого кольору; одяг; змиви речовини бурого походження; покривало червоного кольору та інші речі;

-протоколі огляду місця події від 12.10.2022 року приміщення приймальні збирання безпечних відходів, що по АДРЕСА_2 , у якому ОСОБА_29 та ОСОБА_30 залишити свій одяг;

-протоколі додаткового огляду місця події від 13.10.2022 квартири АДРЕСА_1 , під час якого вилучено предмет ззовні схожий на фалоімітатор, коричневого кольору ;

- догоспітальному клінічному протоколі № 8246 від 13.10.2022 року ОСОБА_16 , у якому встановлено, що в останнього присутні скарги на біль голови, біль на набряк в ділянці обличчя, обмежене відкривання рота, біль в ділянці заднього проходу. Відповідно до змісту даного протоколу, потерпілому ОСОБА_31 встановлено діагноз «Забій м`яких тканин обличчя»;

-довідці КНП «ОКЛ ІФ ОР» №2401 від 13.10.2022 року, у якій потерпілому ОСОБА_31 нейрохірургом, щелепно - лицевим хірургом та хірургом встановлене діагноз «Забій м`яких тканин обличчя», рекомендовано консультацію проктолога;

- огляді проктолога КНП «ОКЛ ІФ ОР» від 13.10.2022 року, під час якого потерпілому ОСОБА_31 встановлено діагноз «Надриви анодерми анального каналу. Сфінктеринг;

-висновку експерта №53 від 01.12.2022 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_25 виявлені тілесні ушкодження: синці в ділянці нижньої щелепи, підборіддя, обох очей, грудної клітки зліва, садна в ділянці нижньої щелепи, підборіддя, нижньої губи, лівого передпліччя, лівої кисті, крововилив під слизову оболонку нижньої губи, які утворилися від дії тупих твердих предметів, що могли утворитись як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянки тіла, так і при ударах цими ділянками тіла до таких предметів, лінійні тріщини слизової оболонки прямої кишки, які утворились від дії тупих предметів, якими могли бути як статевий член, так і інший тупий твердий предмет, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Експертом не виявлено судово - медичних даних що свідчили б про те, чи мав потерпілий раніше анальні статеві зносини та не виключено можливості з огляду на локалізацію тілесних ушкоджень в ділянці лівого передпліччя та лівої кисті їх утворення внаслідок боротьби чи самооборони;

-висновку експерта № 935 від 13.10.2022 року , відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО;

-висновку експерта № 57 від 07.11.2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 при судово -цитологічному дослідженні мазка - відбитку та тампона - змиву з статевого члена ОСОБА_7 клітини слизової ротової порожнини, прямої кишки та елементи калу не виявлені;

-висновку експерта № 137 від 19.10.2022 року, відповідно до якого при судово - цитологічному дослідженні мазка - відбитку та тампона - змиву з статевого члена ОСОБА_7 клітини слизової ротової порожнини, прямої кишки та елементи калу не виявлені;

-висновку експерта № 58 від 07.11.2022 року , відповідно до якого у ОСОБА_12 при судово -цитологічному дослідженні мазка - відбитку та тампона - змиву з статевого члена ОСОБА_12 клітини слизової ротової порожнини, прямої кишки та елементи калу не виявлені.

- висновку експерта № 136 від 19.10.2022 року , відповідно до якого при судово - цитологічному дослідженні мазка - відбитку та тампона - змиву з статевого члена ОСОБА_12 клітини слизової ротової порожнини, прямої кишки та елементи калу не виявлені;

-висновку експерта № 1046 від 09.11.2022 року, згідно з яким в плямі на трусах потерпілого ОСОБА_25 , знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи АВ ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_32 . В плямі на трусах ОСОБА_25 , сперматозоїдів не виявлено;

-висновку експерта № 983 від 10.11.2022 року, згідно виявлена в плямі трусах ОСОБА_7 кров людини може належати потерпілому ОСОБА_31

-висновку експерта № 982 від 10.11.2022 року, виявлена в плямі на трусах ОСОБА_12 кров людини може належати потерпілому ОСОБА_31

-висновку експерта № 979 від 11.11.2022 року, згідно з яким сперма без домішку крові людини знайдена на покривалі, вилученому з місця події квартирі АДРЕСА_1 , може походити як від ОСОБА_7 так і ОСОБА_12 ;

-висновку експерта № 981 від 08.11.2022 року кров людини знайдена в плямі на футболці, батнику, штанах потерпілого ОСОБА_25 може належати потерпілому ОСОБА_31 ;

-висновку експерта № 978 від 07.11.2022 року, згідно з яким кров людини виявлена в слідах на рушнику, вилученому з місця події квартири в якій проживав потерпілий, може належності потерпілому ОСОБА_31

-висновку експерта № 977 від 04.11.2022 року, згідно з яким в слідах на марлевих тампонах зі змивами із тумбочок та стіни з місця події знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_31

висновку експерта №148 від 29.11.2022 року, згідно з яким сліди крові на трусах, вилучених у потерпілого ОСОБА_25 , можуть походити як від самого потерпілого ОСОБА_25 так і в в результаті змішування крові двох чи більше кількості осіб;

-висновку експерта № 149 від 09.12.2022 року, згідно з яким дослідженням зразка слини ОСОБА_7 встановлено, що він відноситься до категорії видільників. При судово - цитологічному дослідженні слідів на трусах, що вилучені під час огляду місця події у ОСОБА_7 , знайдено кров людини та епітеліальні клітини, які могли походити як від потерпілого ОСОБА_25 або ж, дані сліди могли утворитися в результаті змішування як крові так і клітин двох чи більше кількості осіб з будь яким сполученням вказаних елементів і які відносяться до категорії видільників.

-висновку експерта № 150 від 12.12.2022 року , згідно з яким слідів крові на трусах, вилучених під час огляду місця події у ОСОБА_12 , може походити як від самого потерпілого ОСОБА_25 або ж, дані сліди могли утворитися в результаті змішування крові двох чи більше кількості осіб з будь яким сполученням вказаних антигенів у їх крові.

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/11449-БД від 10.01.2023 року, згідно з яким на наданому на дослідження фалоімітаторі виявлено кров людини та клітини з ядрами, які придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК - профілем, який збігається з генетичними ознаками слідів крові та клітин, виявлених на фалоімітаторі та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ;

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/11446-БД від 27.01.2023 року з долученими до нього фотознімками, відповідно до якого на наданому на дослідження руків`ї та клинку предмета, схожого на ніж виявлено кров людини і клітини з ядрами. Встановлені генетичні ознаки крові та клітин, виявлених на руків`ї та клинку предмета, схожого на ніж, які є змішаними, містять генетичні ознаки більше двох осіб та для ідентифікації не придатні;

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/11451-ТВ від 04.11.2022 року з долученими до нього фотознімками, відповідно до якого вартість наданого на дослідження мобільноп телефону торгової марки «Samsung» серії «Galaxy А12» моделі «F125F» із зарядним пристроєм, який перебував у справному стані, без будь яких пошкоджень, станом на 12.10.2022 року могла становити 3866,00 гривень;

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/11450-ТВ від 03.11.2022 року з долученими до нього фотознімками, згідно з яким ринкова вартість наданого на експертизу рюкзака із шкірзамінника, чорного кольору станом на 12.10.2022 року становила 80,00 гривень. Ринкова вартість наданої на експертизу вживаної кофти -батніка матерчатого з написом на бирці «ТЕЕМАХ», світло - коричневого кольор станом на 12.10.2022 року, становила 60,00 гривень; ринкова вартість наданої на експертизу вживаної кофти - батніка матерчастого з малюнком та капюшоном, білої: кольору станом на 12.10.2022 року становить 37,00 гривень; ринкова вартість наданої на експертизу вживаних штанів чоловічих сірого кольору у клітинку марки «Asos» станом на 12.10.2022 року, становить 217,00 гривень;

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/11452-ТВ від 03.11.2022 року з долученими де нього фотознімками, відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження зовнішнього акумулятора в корпусі білого кольору станом на 12.10.2022 року становила 697,00 гривень; ринкова вартість наданих на дослідження навушників білого кольору безпровідних у кейсі станом на 12.10.2022 року становила 177,00 гривень ;

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/11454-Д від 31.10.2022 року , відповідно до якого сліди пальців рук максимальними розмірами 21x14 мм, 22x16 мм, 21x15 мм, вилучені в ході огляду місця події за адресою: м.І Івано-Франківськ, вулиця Новий Світ, 18, придатні до ідентифікації. Сліди пальців рук максимальними розмірами 21x14 мм, 22x16 мм залишені відповідно вказівним пальцем лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_7 . Слід пальця руки максимальними розмірами 21x15 мм залишені безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_12 ;

-висновку експерта № СЕ-19/109-22/1145З-Д від 07.11.2022 року, згідно з яким на поверхні скляної пляшки ємкістю 0,5 л із маркуванням «ІСЕ МІХ», вилученої в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Івано-Франківськ, вулиця Новий Світ, 18, виявлено сліди пальців рук максимальними розмірами 19x30 мм та 18x19 мм. Сліди пальців рук максимальними розмірами 19x30 мм та 18x19 мм залишені відповідно вказівним пальцем правої та середнім пальцем лівої руки ОСОБА_7 ;

На думку колегії суддів вказані докази є послідовними та узгоджуються як між собою так і з іншими доказами у справі та доводять винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.186 КК України та ч.3 ст.152 КК України, які вірно кваліфіковані місцевим судом відповідно як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, в умовах воєнного стану та вчинення дій сексуального характеру, повязаних з анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмета, без добровільної згоди іншої особи( згвалтування), групою осіб.

Доводи ОСОБА_33 про те, що він бачив у квартирі потерпілого іншу оголошену особу колегія суддів оцінює критично оскільки вони не підтверджені жодними іншими даними, спростовуються вищенаведеними доказами та розціює їх як спосіб захисту від обвинувачення.

Твердження обвинувачених ОСОБА_34 та ОСОБА_33 щодо нескоєння ними згвалтування та обвинуваченого ОСОБА_34 щодо невчинення ним грабежу, а також доводи захисника про невстановлення висновками експертів прямої причетності обвинувачених до орального проникнення в тіло потерпілого з використанням геніталій не заслуговують на увагу оскільки спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який у відповідності до вимог ст.353 КПК України будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, послідовно описав процес його зґвалтування обвинуваченими, а також детально описав дії та роль кожного з них під час зґвалтування, а також щодо його побиття обвинуваченими та відкритого викрадення належного йому майна та показаннями свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_22 , яким потерпілий безпосередньо після скоєння злочинів розповів про те, що обвинувачені ґвалтували його як орально так і анально, побили його та відкрито відкрито викрали належне йому майно та свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_26 , які чули телефонну розмову потерпілого з ОСОБА_35 після скоєння вказаного злочину під час якої ОСОБА_19 просив у потерпілого пробачити його, оскільки в тюрмі йому дуже важко, обіцяв відшкодувати всі заподіяні злочином збитки, однак ОСОБА_16 відмовив ОСОБА_12 , зіславшись на те, що коли обвинувачені його ґвалтували йому також було тяжко і він просив їх не робити цього, а також наявністю у потерпілого ОСОБА_25 тілесних ушкоджень у вигляді надриву анодерми анального каналу, ушкоджень ротової порожнини та тіла, окремі з яких вказують на те, що мала місце самооборона; можливою належністю крові, виявленої на трусах, що вилучені в обвинувачених, від потерпілого ОСОБА_25 ; виявленнням на фалоімітаторі, вилученому з квартирі у якій скоєно злочини, крові людини, яка збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_16 ; наявністю на вилученому з місця події покривалі сперми, яка може походити як від ОСОБА_7 так і ОСОБА_12 , наявністю крові в плямі на трусах потерпілого ОСОБА_25 , яка може належати потерпілому ОСОБА_31 , а також крові людини знайденої в плямі на футболці, батнику, штанах потерпілого ОСОБА_25 , яка може належати потерпілому ОСОБА_31 та крові людини виявленої в слідах на рушнику, вилученому з місця події квартири, в якій проживав потерпілий, яка може належності потерпілому ОСОБА_31 , а також крові на тумбочках та стінах з місця події, яка може належати потерпілому ОСОБА_31 , крові на трусах, вилучених у потерпілого ОСОБА_25 , можуть походити як від самого потерпілого ОСОБА_25 так і в в результаті змішування крові двох чи більше кількості осіб; крові людини та епітеліальних клітиин на трусах, що вилучені під час огляду місця події у ОСОБА_7 , які могли походити як від потерпілого ОСОБА_25 або ж могли утворитися в результаті змішування як крові так і клітин двох чи більше кількості осіб з будь яким сполученням вказаних елементів і які відносяться до категорії видільників слідів крові; наявністю на трусах, вилучених під час огляду місця події у ОСОБА_12 , крові, яка може походити як від самого потерпілого ОСОБА_25 або ж могла утворитися в результаті змішування крові двох чи більше кількості осіб з будь яким сполученням вказаних антигенів у їх крові., слідів крові та клітин, виявлених на фалоімітаторі, які збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ; наявністю на клинку предмета, схожого на ніж, крові людини і клітин з ядрами які, містять генетичні ознаки більше двох осіб та для ідентифікації не придатні.

При цьому твердження обвинуваченого ОСОБА_34 щодо нескоєння ним грабежу спростовуються тими ж показаннями поетрпілого та свідків, протоколами їх впізнання за участю вказаних осіб, та вилученням викрадених речей безпосередньо у ОСОБА_36 .

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_34 , який вважає що протоколи огляду місця події від 12.10.2022 року та 13.10.2022 є недопустимими доказами оскільки всупереч вимогам п.1. ч.3 ст.104 КПК України вказані процесуальні документи не містять характеристик технічних засобів фіксації, які застосовувались при їх проведенні, а долучені до них фототаблиці, які є додатками до протоколів, всупереч вимогам ст.105 КПК України не вказані у них як додатки та не містять підписів понятих і слідчого, в звязку з чим вважає що висновки експертів, які досліджували речові докази, що були вилучені під час вказаних оглядів, та які є похідними від них також є недопустимими доказами колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1. ч.3 ст.104 КПК України у вступній частині протоколу повинні міститись відомості про те, що особи, які беруть участь у вказаній процесуальній дії, задалегідь повідомлені про характеристики технічних засобів фіксації, які застосовуються при її проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Відповідно до ч.5 ст.105 КПК України матеріали, які пояснюють зміст протоколу, до яких відносяться і фототаблиці повинні бути засвідчені підписами слідчого прокурора, спеціаліста та інших осіб, які брали участь у виготовленні таких додатків.

При проведенні огляду квартири АДРЕСА_1 від 12.10.2022 здійснювалась фотофіксація за допомогою фотоапарату Нікон кімнат, розташовання у ній речей та предметів, а під час проведення додаткового огляду 13.10.2022 у вказаній квартирі було виявлено фалоімітатор, проте, у ньому не вказано за допомогою фотоапарату здійснювалась фотофіксація.

У вказаних процесуальних документах не зазанчено про те, що долучені до них фотознімки є додатками до них, не дивлячись на їх фактичне долучення, а також ці фототаблиці не засвідчені підписами слідчого, спеціаліста, понятих та потерпілим, які брали у ній участь.

Однак, вважаю що вищенаведені процесуальні порушення не тягнуть за собою недопустимості протоколів огляду оскільки описані у них обставини, предмети та речі, які знаходяться у квартирі, повністю відображені у змісті самих протоколу, які проведено слідчим з залученням спеціаліста та понятих у присутності володільця житла без застережнь, а вилучені речі належним чином упаковані.

Після вчинення вказаних слідчих дій слідчий невідкладно звернувся до суду з клопотанням про проведення огляду, яке ухвалою слідчого судді було задоволено, а проведені огляди визнано законним. У відповідності до вимог ст.171 КПК України ухвалами слідчих суддів було накладено арешт на вилучені під час огляду речі. Отже, законність огляду була предметом судового контролю на стадії досудового розслідування, а незазначення у протоколі додаткового фотоапарату, за допомогою якого здійснювалась фотофіксація, та невідображення у протоколах огляду відомостей про долучені до них фототаблиці в якості додатків , а також непідписання учасниками слідчої дії фототаблиць долучених до прокотолів огляду, не є підставою для визнання вказаних протоколів недопустимими доказами оскільки це не потягунто за собою порушення конвенційних чи конституційних прав обвинувачених.

Посилання захисника що під час ознайомлення з матеріалами справи в порядку ст.290 КПК України ні йому ні обвинуваченому не було відкрито речових доказів, а тому у відповідності до вимог ч.12 ст.290 КПК України суд не може допустити відомості, які містяться у висновках екпертиз, в основу яких було покладено ці докази також недопустимими не заслуговують на увагу . Сторона захисту не надала суду доказів того, що вона не підтвердила стороні обвинувачення речових доказів. Окрім цього, захисник не оспорює факту ознайомлення з протоколами вилучення та огляду вказаних речових доказів, ці предмети досліджені місцевим судом під час розгляду справи присутності обвинувачених та їх захисинків та жодних сумнівів у їх достовірності вони не висловлювали, тому підстав для визнання їх недопустимими доказами немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає сторонам майбутнього судового розгляду можливість ознайомитися із доказами (в тому числі речовими) кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

Слід звернути увагу, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися із речовими доказами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що стороні захисту були відкриті усі матеріали досудового розслідування. Крім того, їм вручався реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому, зокрема, було зазначено про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів . Обвинувачені та їх захисники не були позбавлені права, у разі необхідності, ознайомитися із даним речовим доказом. Судове засідання відбувалося відповідно до вимог ст.22 КПК України на засадах змагальності, жодна із сторін не позбавлена права заявляти відповідні клопотання та ставити перед судом питання дослідження тих чи інших доказів.

У апеляційній скарзі відсутнє обґрунтування того, як міг вплинути на кінцевий висновок у цій справі факт огляду речового доказу . Не зазначено можливості встановлення нових обставин, аніж ті, що встановлені іншими доказами у справі, зокрема: показаннями потерпілої, свідків, даними висновків експертів, протоколу огляду місця події , де зафіксовано вилучення речових доказів та постановою про визнання його речовим доказом.

Перевіряючи твердження прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченим покарання через мякість та доводи обвинувачених та їх захисників щодо його суворості колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні покарання, суд зважує на роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.З наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий; з середньою освітою; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; позитивно характеризується по місцю свого проживання; думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найбільш суворе покарання та відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують його покарання та прийшов до вірного висновку про те, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі за кожне кримінальне правопорушення в мінімальному розмірі визначеному санкціями ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України з реальним його відбуванням та при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів застосував принцип часткового складання вказаних покарань виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, ступені тяжкості злочинів та особливостей й обставин їх скоєння .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_37 місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий; з середньою освітою; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; позитивно характеризується по місцю свого проживання; часткове визнання вини, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найбільш суворе покарання та відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують його покарання та прийшов до вірного висновку про те, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі за кожне кримінальне правопорушення в мінімальному розмірі визначеному санкціями ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України з реальним його відбуванням та при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів застосував принцип часткового складання вказаних покарань виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, ступені тяжкості злочинів та особливостей й обставин їх скоєння .

Яке, на думку колегіяї суддів є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ними, так іншими особами.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для його помякшення так і для призначення обвинуваченим більш суворого покарання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку стягнув солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на користь потерпілого, суд керувався вимогами ст. 23, 1167 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходив із засад справедливості, добросовісності та розумності, та співмірномті із заподіяною моральною шкодою, яка полягала у фізичних стражаннях та душевних стражданнях, моральних приниженнях, які потерпілий ОСОБА_23 поніс у звязку з вчиненими щодо нього злочинами, який досі, з плином часу після розглядуваних подій, відчуває на собі наслідки цих подій, що негативно впливають на його життя, відчуває страх та приймає заспокійливе, через погіршення здоров 'я він часто відчуває головний біль, через грубе приниження гідності йому заподіяна глибока психологічна травма. А тому місцевий суд з врахуванням характеру немайнових втрат, їх тривалості і неможливості відновлення, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, вірно визначив їїї у сумі 500000 грн., з чим погоджується і колегія суддів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , прокурора та обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 слід залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 7 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_12 - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , прокурора та обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського судщу Івано-Франківської області від 7 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 186 та ч.3 ст.152 КК України - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді