Справа № 126/1487/23
Провадження №11-кп/801/1098/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі: обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 189 КК України.

В ході підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні прокурором у ньому ОСОБА_9 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та жоден інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе їм запобігти, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та міру можливого покарання.

Суд знайшов обґрунтованими доводи прокурора, а тому ухвалою від 22 вересня 2023 року продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з триманням під вартою на інший, більш м`який.

Свої вимоги мотивує тим, що як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі суду відсутні доводи щодо наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, також судом не було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки: одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, позитивно характеризується.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить провести апеляційний розгляд без його участі, проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 заперечує.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які, не заявляючи клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі прокурора, підтримали її, перевіривши її доводи та матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, так як остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зникли та виправдовують продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, наявні ризики переховування обвинуваченого від суду та здійснення незаконного впливу на свідків.

При цьому враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , два з яких є тяжкими злочинами та один особливо тяжким злочином.

Відомостей, які б свідчили про неможливість перебувати обвинуваченого під вартою, у тому числі за станом здоров`я, немає.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У зв`язку з вищевикладеним, підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4