КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/276/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, директор департаменту АТ «Мотор Січ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року задоволено частково клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01.12.2023 включно, визначивши місце утримання останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Контроль за виконанням ухвали покладено на процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою або про часткове задоволення клопотання та застосування нічного домашнього арешту або іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, або продовження запобіжного заходу з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у якості альтернативного запобіжного заходу.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою після 22.10.2023, а саме тримання під вартою більше 12 місяців є процесуально неможливим та суперечить приписам ст. 197 КПК України.

Також апелянт зазначає, що тримання під вартою ОСОБА_7 протягом всього строку його ув`язнення сторона обвинувачення обґрунтувала одними й тими самими обставинами і обмежилась дослівним їх відтворенням і під час сьомого продовження тримання під вартою, на що слідчий суддя не звернув увагу.

Твердження сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не підтвердженні конкретними належними і допустимими доказами, а являють собою виключно суб`єктивні міркування та припущення прокурора про те, що теоретично може зробити ОСОБА_7 , якщо його не утримувати під вартою. Однак з перебігом досудового розслідування, а тим більш після його завершення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України поступово зменшуються самі по собі.

При цьому, всупереч вимогам ст. 194 КПК України, слідчий суддя жодним чином не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в оскаржуваній ухвалі.

Крім того апелянт зазначає, що тлумачення норми ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачає право суду не визначати розмір застави виключно при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не під час постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є різними поняттями, які не можна ототожнювати. Визначення застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі та в межах, встановлених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України в даному випадку є обов`язковим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, яку останні просили задовольнити з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000773 від 31.07.2023 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, за підозрою Дзюби у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

02.08.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором за попередньою змовою групою осіб та у здійсненні за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, наданні за попередньою змовою групою осіб організаційного та іншого сприяння діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

07.09.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено до 22.10.2023 включно.

17.10.2023 підозрюваним у провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , їх захисникам вручено копію обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування.

В цей же день обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000773 відносно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, а також реєстр матеріалів досудового розслідування скеровано до Шевченківського районного суду міста Києва.

Станом на день розгляду клопотання, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні не призначено.

12.11.2023 прокурор першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що раніше існуючі ризики не зменшилися, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, незаконно впливати на свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

16.11.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено частково вказане клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01.12.2023 включно, визначивши місце утримання останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч твердженням апелянта, вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які існували на час застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя, досліджуючи характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_7 , встановив, що обвинувачений має родину та постійне місце проживання та стан його здоров`я, проте дані обставини не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Оцінюючи зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих підозрюваному ОСОБА_7 пов`язаних із провадженням господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором за попередньою змовою групою осіб та у здійсненні за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, наданні за попередньою змовою групою осіб організаційного та іншого сприяння діяльності терористичної організації, міри покарання у виді позбавлення волі, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують наступні ризики, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, спрямовані на шкоду суверенітету, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України в умовах воєнного стану.

Надаючи оцінку ризику переховуватись від суду, слідчий суддя враховував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя вважає існуючим ризик того, що обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання за діяння, у вчиненні якого його обвинувачують, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, зокрема у російській федерації.

Під час оцінки ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , слідчим суддею взято до уваги той факт, що метою вчинення обвинуваченим протиправних дій, відповідно до змісту клопотання прокурора, було надання представникам рф допомоги в збройному конфлікті та збройній агресії проти України, тому є підстави вважати, що обвинувачений, розуміючи, що представники рф можуть забезпечити його переховування на території рф, буде вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, вчинить інші протиправні дії, на користь іноземної держави - рф, яка вчиняє широкомасштабну збройну агресію проти України.

При цьому слідчим суддею у контексті наявності ризику незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні враховано, що свідки у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового провадження ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику.

Враховуючи наявні ризики, слідчий суддя дійшов до переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченого на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, не можуть їм запобігти.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальні правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, а тому, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Всупереч твердження апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, клопотання прокурора задоволено частково слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на чотирнадцять днів, який буде достатнім для вирішення судом питань, передбачених ст.ст. 314-316 КПК України.

Посилання сторони захисту на обов`язковість визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів також не береться до уваги, так як ст. 199 КПК України не передбачено обов`язку слідчого судді визначення альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. А відтак, з урахуванням п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених 109-114-2,258-258-5,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Доводи захисника про не доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений всупереч приписам ст. 197 КПК України після 22.10.2023 утримується під вартою незаконно, колегія суддів вважає необґрунтованими, зауважуючи на наступному.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Згідно наданих матеріалів 17.10.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000773 відносно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, а також реєстр матеріалів досудового розслідування скеровано до Шевченківського районного суду міста Києва.

Відтак, стадія досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчена з моменту направлення до суду обвинувального акта, а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування перевищує дванадцять місяців.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405. 407, 422 КГІК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4