У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

14.12.2023 слідчим суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід. Заява мотивована тим, що слідчий суддя ОСОБА_3 та суддя ОСОБА_5 , щодо якого заявник просить внести відомості до ЄРДР, є колегами, відправляють правосуддя в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області. Таким чином, з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд та недопущення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді при розгляді даної скарги, слідчим суддею ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України заявлено самовідвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023 року головуючою суддею з розгляду заяви про самовідвід слідчого судді визначено суддю ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Перелік підстав, за наявності яких може бути відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (ч. 1 ст. 75 КПК України).

Відповідно до ст. 80 КПК України, саме за наявності підстав, визначених КПК України, може бути заявлено вмотивований відвід/самовідвід.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року (справа № 311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами.

Так, рішенням у справі П`єрсак проти Бельгії (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984р., п. 26).

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р. за № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Відповідно рекомендацій у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. (далі - Висновок № 1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає. Так, у п. 12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затверджених ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013р., суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996р., п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії (DeCubber v. Belgium), від 26.10.1984р., п. 26).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Салов проти України (заява № 65518/01) від 06.09.2005р., надаючи тлумачення поняттю неупередженість суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п. 81).

Згідно вимог ч. 2, ч. 4 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Суддя, на розгляд якого передається кримінальне провадження визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги обставини. вказані слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 в заяві про самовідвід, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників кримінального провадження щодо об`єктивності та неупередженості слідчого судді, подана заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 21, 75, 76, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для визначення слідчого судді в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1