Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Бровари Київської області, громадянка України, з вищою освітою, заміжня, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, пенсіонерка за інвалідністю 2 групи, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000044 від 13.05.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні в якому просить, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України, з визначенням застави.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000044, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2022 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 3 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у грудні 2016 року ОСОБА_7 познайомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ОСОБА_5 , як з особою, яка може організувати іноземне кредитування бізнес - проєктів, оскільки ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 , шукали можливість отримання кредитування, для розвитку ресторанного бізнесу в Україні. При подальшому довготривалому спілкуванні щодо можливих варіантів кредитування, ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що отримання кредиту на необхідну для них суму - 3 500 000 Євро можливе від іноземних компаній, однак кредитні кошти можуть бути надані лише на іноземну компанію за умови наявності на її рахунку суми грошових коштів не менше 200 000 Євро, як підтвердження її фінансової спроможності. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою, а саме грошовими коштами у сумі 200 000 Євро під приводом отримання від них коштів під нібито залучення іноземних коштів, як кредитування. В подальшому, довіряючи ОСОБА_5 внаслідок довготриваючих ділових відносин, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на пропозицію погодилися, та 18.09.2017, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , передали ОСОБА_5 готівкові кошти у сумі 240 000 доларів США, що було еквівалентно сумі 200 000 Євро, які згідно доводів ОСОБА_5 , остання повинна була зарахувати на рахунок компанії International Finance Consulting Group sp. Z.o.o., зареєстрованої у Республіці Польща, якою вона володіє, для подальшого отримання кредиту. Одночасно з тим, в цей період, у невстановлений час, але не пізніше 18.09.2017, у невстановленому місці та часі, керуючись жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, використовуючи довірливі відносини, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на додаткове заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою. У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 18.09.2017, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , після отримання від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 240 000 доларів США, що еквівалентно сумі 200 000 Євро, повідомила останнім, що їм необхідно сплатити ще 12 000 доларів США в якості комісії банківської установи для перерахування грошових коштів у безготівкову форму та переведення на рахунок компанії International Finance Consulting Group sp. Z.o.o. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на вищевказану умову ОСОБА_5 погодилися, так як повністю довіряли останній внаслідок ділових стосунків, які склалися між ними. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 19.09.2017 перебуваючи на вул. Жилянська в м. Києві, більш точної адреси органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 12 000 доларів США? що на той час становило відповідно курсу Національного банку України становило 337 440 грн. В подальшому, ОСОБА_5 грошові кошти отримані 18.09.2017 від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у сумі 240 000 доларів США, що еквівалентно сумі 200 000 Євро через банківські установи України на рахунок компанії International Finance Consulting Group sp. Z.o.o. не перераховувала, внаслідок чого жодної комісії не сплачувала, а грошовими коштами отриманими 19.09.2017 від ОСОБА_8 , у сумі 12 000 доларів США розпорядилася на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у сумі 337 440 грн. (відповідно курсу Національного банку України на 19.09.2017) яка відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто становить великі розміри. 16.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Повідомлена ОСОБА_5 підозра підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: рапорт про виявлення кримінального правопорушення УСР в м. Києві ДСР НП України; заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_7 . Та іншими зібраними під час досудового розслідування даного кримінального провадження доказами. Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються з клопотанням. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Це ризики: спроби незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування. Ризик незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується наступним. Так, ОСОБА_5 знайома зі свідком ОСОБА_10 , а також потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мають контакти один одного, а відтак у випадку незастосування запобіжного заходу ОСОБА_5 вживатиме заходів для впливу на останніх з метою переконання до викривлення показань або до відмови у наданні показань. Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за вищевказаними підставами, просив застосувати саме цей запобіжний захід, оскільки у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить запобігання встановленим ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ризики не доведені, подавши письмові заперечення. Зазначає, що 16.11.2023 р. ОСОБА_5 намагалися вручити повідомлення про підозру за місцем її проживання, остання від вручення відмовилась, але отримала клопотання з додатками щодо обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тобто, з 16.11.2023 р., враховуючи зміну свого процесуального статусу, мала можливість здійснити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду. Але ОСОБА_5 прибула з адвокатом до суду, вказана поведінка свідчить про її бажання приймати участь у розслідуванні провадження, а не переховуватися від слідства. ОСОБА_5 є особою, інвалідом 2-ї групи, пенсіонером за інвалідністю, проблеми здоров`я пов`язані з опорно руховим апаратом, що обмежує її можливості, щодо пересування, також вона має чоловіка-інваліда 3-ї групи, який в 2023 року повністю втратив зір та ОСОБА_5 здійснює догляд за ним. Також ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, прописку в місці Києві , не виїздила за кордон у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф. Вказані обставини свідчать про відсутність намірів на переховування від органів досудового розслідування. Також зазначає, що слідчим робиться загальне припущення про те, що ОСОБА_5 може впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, виходячи із того, що у справі взагалом є свідки та потерпілі, але слідчий конкретну особу не зазначає. Що стосується потерпілих ОСОБА_11 , то слід зауважити, від них на її адресу неодноразово надходили погрози, про що ОСОБА_5 подала заяви про злочин до Подільського райвідділу поліції. Жодних заяв від будь-яких свідків у провадженні про здійснення на них тиску, сторона обвинувачення не подавала. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є суворим запобіжним заходом. Злочин у якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 не є особливо тяжким, сума збитків становить 337 44 грн. Також при визначені застави просила врахувати характер злочину, відомості про особу підозрюваної, відсутність доходів та матеріальний стан.

Підозрювана в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Додала, що винною себе не визнає повністю, оскільки злочину не вчиняла, надавати покази щодо пред`явленої підозри відмовилась на підставі ст.63 Конституції України.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим відділом СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001686, розпочате 13.05.2021 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 3 КК України.

16.11.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. 12 КК України - ст. 190 ч. 3 КК України віднесено до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Щодо обгрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного в клопотанні злочину слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинила зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 ОСОБА_12 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що вона має інвалідність 2 групи до 01.01.2025 р., має чоловіка з інвалідність 3 групи (довічно), який потребує сторонньої допомоги через вісутність зору, має зареєстроване місце проживання. Між тим, незважаючи на наявність стійких соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що під важкістю відповідальності існує вірогідність, що підозрювана може переховуватись від слідства та суду.

Ризик впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя також вважає актуальним, оскільки матеріалами клопотання підтверджено, що підозрювана знайома зі свідком ОСОБА_10 , а також потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мають контакти один одного, а відтак є достатня вирогідність того, що у випадку незастосування запобіжного заходу підозрювана вживатиме заходів для впливу на останніх переконання до викривлення показань або до відмовити у надання показів.

Обгрунтованість вказаного ризику відповідає позиції Європейського суду з захисту прав людини, який у справі «Летельє проти Франції» звертає увагу на актуальність реальної загрози чинення тиску на свідків на початкових стадіях досудового розслідування.

Оцінюючи ризик вчинення підозрюваною ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, то слідчий суддя вважає, що даний ризик не доведеним прокурором.

Таким чином, в судовому засіданні достеменно підтверджується наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Обираючи такий запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини злочину та його наслідки.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , та його наслідки, характер злочинних дій, особистість підозрюваної, вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з покладанням обов`язків.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт у нічний час, забезпечить дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт у визначений час, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою його місця проживання, та покласти всьтановлені ст.194 ч.5 КПК України обов`язків. Вказаний запобіжний захід повністю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Порядок заміни запобіжного заходу підозрюваній роз`яснений та він їй зрозумілий.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196, 309,395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в клопотанні СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - у період часу з 21.00 год. кожного дня до 08.00 год. наступної доби, за виключенням часу прямування до укриття та перебування в укритті під час оголошення повітряної тривоги, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду (залежно від стадії кримінального провадження) за першою вимогою на визначений посадовою особою час;

2)не відлучатись із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження);

3)повідомляти слідчого, прокурора та суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

4)утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженню;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання ухвали та порядок заміни запобіжного заходу.

Виконання ухвали в частині контролю за перебуванням підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом доручити Оболонському УП ГУ НП в місті Києві.

Копію ухвали скерувати начальнику Оболонському УП ГУ НП в місті Києві та слідчому СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві - для виконання, прокурору та захиснику - для відома.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Строк дії ухвали - по 16 січня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1