Провадження № 1-кс/947/1428/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 27.11.2020 обрано Мологівським сільським головою Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання Мологівської сільської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області (далі у тексті сільський голова).

Рішенням Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області «Про визнання повноважень Мологівського сільського голови ОСОБА_5 » № 2-VIII від 27.11.2020 визнано повноваження ОСОБА_5 .

Рішенням Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 28/1091-VII від 05.02.2020 ОСОБА_5 присвоєно восьмий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл); сільський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 вказаного Закону, сільський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання; призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру », скликає загальні збори громадян за місцем проживання; вносить на розгляд ради пропозиції про утворення спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правничої допомоги; вносить на розгляд ради пропозиції щодо кандидатури на посаду керівника спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правничої допомоги; забезпечує виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету; є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради; веде особистий прийом громадян; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань; бере участь у здійсненні державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності в межах та у спосіб, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Положеннями ч. 5 ст. 42 вказаного Закону, визначено, що сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» сільський голова є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на яких поширюється дія цього Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області» від 12.06.2020 № 720-р утворено Мологівську об`єднану територіальну громаду, до складу якої увійшло с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району Одеської області, представницьким органом якої є Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області.

Враховуючи встановлені ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського голови, ОСОБА_5 є службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, оскільки є представником місцевого самоврядування та обіймає посаду в органі місцевого самоврядування, яка пов`язана з використанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

При цьому, на ОСОБА_5 поширюються заборони, встановлені

ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», зокрема йому заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Сільський голова ОСОБА_5 в силу займаної посади достовірно знає положення п. «б» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 2 ст. 83, ч. 2 ст. 78, ч. 9 ст. 118,

п. г) ч. 1 ст. 121, ст. 122, 125, 126, п.п. 5 п. 27 Розділ X Перехідних положеньЗемельного кодексу України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,а саме: повноваження сільської ради в сфері земельних відносин; порядок та норми безоплатної приватизації земельних ділянок комунальної власності громадянами України, у тому числі вимоги містобудівного законодавства про передачу земельних ділянок для містобудівних потреб за наявності відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, за виключенням розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної особи; процедуру державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також заборону на передачу земель комунальної власності у приватну власність у порядку безоплатної приватизації до скасування воєнного стану, за виключенням передачі їх власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд).

Сільський голова ОСОБА_5 у листопаді 2021 року зустрівся з директором та засновником ТОВ «КОМПАНІЯ СІТІ БУД ГРУП» ОСОБА_6 , з яким він підтримує довірливі стосунки. При зустрічі ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 спільно заволодіти правами на земельну ділянку на узбережжі Дністровського лиману під виглядом її безоплатної приватизації з метою подальшого її продажу ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 достовірно знав про особисту зацікавленість ОСОБА_7 у набутті прав на земельну ділянку для потреб розширення бізнесу поруч з територією ПП «РИБОЛОВЕЦЬКИЙ СОЮЗ «УКРРИБЕКСПОРТ», що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Сухолужжя, вул. Дністровська, 45, водночас побоювався бути викритим останнім у разі особистого висунення йому незаконних вимог із передачі неправомірної винагороди.

Отримавши згоду ОСОБА_6 , ОСОБА_5 визначив порядок та етапи заволодіння правами на земельну ділянку під виглядом її безоплатної приватизації та її продажу ОСОБА_7 .

Протягом листопада 2021 року грудня 2022 року залучені через підлеглих сільського голови ОСОБА_5 особи завершили підготовку до вчинення злочину із заволодіння правами на земельну ділянку, а саме забезпечили:

- 09.12.2021 незаконну реєстрацію права власності на неіснуючий житловий будинок на користь тещі ОСОБА_6 ОСОБА_8 , яку проведено на підставі завідомо підроблених документів (довідки Виконавчого комітету за № 1793 від 17.11.2021, Технічного паспорту від 30.11.2021, складеного від імені ПП «САЛЕНА» на неіснуючий будинок та господарські споруди (1979 рік побудови), що завантажений 06.12.2021 доРеєстру будівельної діяльності за №ТI01:2731-0457-6918-4340, довідкиПП «САЛЕНА» від 30.11.2021 про завершення будівництва до 05.08.1992);

- 11.10.2022 державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га у Державному земельному кадастрі на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості гр. ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , до якої внесені завідомо недостовірні відомості щодо наявності житлового будинку та господарських споруд.

Сільський голова ОСОБА_5 , знаходячись в адміністративній будівліМологівської сільської ради Одеської області за адресою: вул. Кишинівська, 221а, с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, достовірно знаючи, що земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером :01:003:0030 вільна від забудови, зловживаючи службовим становищем, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно в інтересах залученої ним спільно із ОСОБА_6 третьої особи ОСОБА_8 , яка не мала дійсного наміру та правових підстав набуття прав на землю, на підставі завідомо підроблених офіційних документів, які надані з метою підтвердження наявності на бажаній земельній ділянці житлового будинку підписав 23.12.2022 рішення Мологівської сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0030 у власність гр. ОСОБА_8 » від 23.12.2022 за № 777-VIII.

При цьому, сільський голова ОСОБА_5 приховав від постійної депутатської комісії та сесії сільської ради справжні відомості про відсутність у власності ОСОБА_8 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані дії здійснені з метою:

- створення враження про додержання вимог ст. 24 Закону України

«Про містобудування та містобудівну діяльність», через розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної особи, тобто можливості прийняття рішення без розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (плану зонування території, детального плану території);

- подолання заборони на передачу земель комунальної власності у приватну власність у порядку безоплатної приватизації, яку запроваджено в дію положеннями п.п. 5 п. 27 Розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України з 07.04.2022 до скасування воєнного стану.

На підставі вказаного рішення сесії 26.12.2022 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:003:0030, ринковою вартістю 185 649,80 грн.

За таких обставин, сільський голова ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , заволоділи земельною ділянкою територіальної громади, оформивши право приватної власності на землю на користь підконтрольної їм особи ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 одразу узгодив усі етапи втілення у життя спільного злочинного плану із ОСОБА_6 , який для його завершення мав продати земельну ділянку, якою вони спільно незаконно заволодіють ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 , маючи намір, спрямований на легалізацію (відмивання) майна земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована у с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району Одеської області (кадастровий номер :01:003:0030), одержаної злочинним шляхом, діючи з корисливих мотивів, за попередньо змовою із ОСОБА_5 , дізнавшись на початку квітня 2023 року, що конфігурація та координати земельної ділянки відрізняються від бажаних ОСОБА_7 , вирішив змінити їх.

Так, 29.05.2023 ОСОБА_6 на виконання побажань ОСОБА_7 , повідомив залучених ОСОБА_5 осіб про необхідність переміщення меж відведеної земельної ділянки.

На підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0030, під час якої під виглядом зміни конфігурації земельної ділянки змінено її координати з фактичним пересуванням місця її розташування у просторі вправо від фасадної частини території ПП «РИБОЛОВЕЦЬКИЙ СОЮЗ «УКРРИБЕКСПОРТ» таким чином, щоб на її території опинилось озеро (ставок) площею 0,0718 га, яке цікавило ОСОБА_7 , через що одночасно змінено відомості про площу об`єктів капітальної забудови, які в дійсності відсутні на ній, а саме: з 0,0115 га на 0,0391 га, змінено відомості про їх дислокацією і конфігурацію на земельній ділянці, а також додано обмеження у використанні земельної ділянки у вигляді водоохоронної зони.

Розробку цієї землевпорядної документації ОСОБА_8 не замовляла та не погоджувала. Межі земельної ділянки погоджено від імені ОСОБА_5 та від ОСОБА_8 наразі невстановленими особами.

Після виправлення 08.09.2023 відомостей про координати поворотних точок вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі ОСОБА_6 з відома ОСОБА_5 зв`язався з ОСОБА_7 та повідомив про можливість оформлення правочину про відчуження прав на землю.

Продовжуючи втілення у життя наступної частини злочинного плану, ОСОБА_6 16.09.2023 узгодив із ОСОБА_7 остаточну ціну земельної ділянки із неіснуючим житловим будинком в сумі 12000 дол. США.

Вранці 19.09.2023 близько 10 год. ОСОБА_6 забезпечив прибуття власної тещі ОСОБА_8 до офісу приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для укладання попереднього договору купівлі-продажу з ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 1 попереднього договору ОСОБА_8 зобов`язалася продати та передати у приватну власність, а ОСОБА_7 купити, укласти договір купівлі-продажу (основний договір) та прийняти у приватну власність житловий будинок загальною площею 50,8 кв.м з господарськими спорудами, а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га з кадастровим номером :01:003:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мету розпорядження майном і створення враження про правомірність такого правочину, у тому числі отримання коштів за ним, знаючи, що земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:003:0030 прямо та повністю одержана злочинним шляхом, підтвердив 19.09.2023 спільний злочинний намір, висловлений раніше, розпорядитись вказаною земельною ділянкою із неіснуючим житловим будинком з господарськими спорудами, а саме шляхом укладання попереднього договору купівлі-продажу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Підписуючи власним підписом договір, ОСОБА_8 діяла за вказівками ОСОБА_6 , тобто за відсутності внутрішньої волі та вільного волевиявлення на відчуження вказаної земельної ділянки з неіснуючим житловим будинком.

Після підписання вказаного договору ОСОБА_6 , перебуваючи у салоні власного автомобіля VOKSWAGEN TOUAREG, білого кольору із д.н.з « НОМЕР_1 », який був припаркований поруч із офісом приватного нотаріуса ОСОБА_9 , безпосередньо одержав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 115500 гривень.

Укладання основного договору у строк до 01.01.2024, як передбачено положеннями п. 9 попереднього договору від 19.09.2023, не відбулось через вилучення 21.09.2023 правоохоронними органами правоустановчих документів на вказане майно та інших речей, тобто поширення інформації внаслідок проведених гласних слідчих дій.

Отже, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 ,

не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

24.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 209 КК України.

Того ж дня, підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затримано з метою уникнення можливої втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності останнього.

На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України було проведено обшук затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході проведення якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy A51, серійний номер НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 в корпусі сірого кольору в чохлі чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію причепа серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію причепа серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію трактора колісного марки Беларус-892, 2013 року випуску, серії НОМЕР_6 ; свідоцтво про реєстрацію комбайна зернозбирального марки Єнісей-1200, 1991 року випуску, серії НОМЕР_7 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ЗИЛ-ММ3, моделі 554, н.з. НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію трактора колісного марки Беларус -892, 2010 року випуску, серії НОМЕР_9 ; свідоцтво про реєстрацію причепу, НОМЕР_10 , серії НОМЕР_11 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, н.з. НОМЕР_12 , серії НОМЕР_13 .

24.01.2024 року на підставі слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у призначенні судової комп`ютерно-технічної експертизи по вилученому мобільному телефоні Samsung Galaxy A51, серійний номер НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 з метою відновлення видалених файлів на вказаному носії та встановлення інших осіб причетних до скоєння кримінальних правопорушень.

Вилучені свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів необхідні слідству для забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 2 ст. 209 КК України передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Вилучений мобільний телефон та свідоцтва про реєстрацію причепів та т/з постановою слідчого були визнані речовим доказом, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також використані з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явився, проте від прокурора до суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, а клопотання слідчого підтримав у повному обсязі.

Представник власника майна у судове засідання також не з`явився, до суду скерував заяву про розгляд клопотання сторони обвинувачення без його участі, зазначивши, що проти задоволення клопотання сторони обвинувачення не заперечує.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України.

24.01.2024 року ОСОБА_5 було повідмолено про підозру у вчиненін кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 209 КК України та того ж дня останнього було затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора, та зазначає, що вилучений в ході особистого обшуку ОСОБА_5 мобільний телефон ймовірно може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

Крім того, слідчий суддя враховує доводи сторони обвинувачення з приводу того, що свідоцтва про реєстрацію причепів та т/з можуть також містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою й доводи слідчого щодо необхідності подальшого призначення проведення відповідних експертних досліджень, результати проведення яких можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 24.01.2024 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та у тому числі проведення відповідних експертних досліджень.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що слідчий у клопотанні зазначає, що: «Вилучені свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів необхідні слідству для забезпечення спеціальної конфіскації. Відповідно до ч. 2 ст. 209 КК України передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.», проте не розмежовує поняття «конфіскації (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України)» та «спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України)» й відповідно не наводить належного обґрунтування вищевказаним доводам.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке було вилучено у ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання останнього 24.01.2024, а саме на: мобільний телефон SamsungGalaxy A51, серійний номер НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 в корпусі сірого кольору в чохлі чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію причепа серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію причепа серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію трактора колісного марки Беларус-892, 2013 року випуску, серії НОМЕР_6 ; свідоцтво про реєстрацію комбайна зернозбирального марки Єнісей-1200, 1991 року випуску, серії НОМЕР_7 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ЗИЛ-ММ3, моделі 554, н.з. НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію трактора колісного марки Беларус -892, 2010 року випуску, серії НОМЕР_9 ; свідоцтво про реєстрацію причепу, НОМЕР_10 , серії НОМЕР_11 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, н.з. НОМЕР_12 , серії НОМЕР_13 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1