№ 207/452/24
№ 1-кс/207/88/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства встановлено, що 24 січня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм знайомим, особа якого невстановлена слідством, який проживав в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним та з його дозволу, протягом кількох днів, приблизно з 20 січня 2024 року, придбали спиртні напої, які розпивали разом у квартирі за вищевказаною адресою.

25 січня 2024 року, приблизно о 01 год. 30 хв., більш точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено, за вищевказаною адресою між ОСОБА_6 та невстановленим слідством чоловіком, під час розпиття спиртних напоїв, сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство невідомого чоловіка.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, з метою заподіяння смерті останньому, наніс йому множинні удари дерев`яною палкою, яку зберігав в квартирі за місцем свого мешкання за вищевказаною адресою, по голові, від яких настала смерть потерпілого. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 181к, смерть невстановленого слідством чоловіка настала від нападу з використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкодження, інших уточнених травм з залученням декількох ділянок тіла.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні умисного вбивства, тобто в умисному противоправному заподіянні смерті іншій людині.

25 січня 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які не заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, суд вважає що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що цілком підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме показаннями свідків, протоколом огляду місця події, а також доведено існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначений факт на думку суду, підтверджений матеріалами справи, оскільки ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не одружений, офіційно не працевлаштований, отже міцних соціальних зв`язків не підтримує.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадти років, раніше судимий, може незаконно впливати на свідків, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтись за викликом слідчого, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчасного розгляду справи у суді.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через покорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

У відповідності до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України не визначати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст.29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , встановити 60 днів, до 24 березня 2024 року.

У відповідності до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України не визначати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу.

Ухвала слідчої судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 під розпис.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1