Справа № 683/3780/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:

16 вересня 2023 року близько 19 години ОСОБА_6 знаходився на мосту, що розташований по вул. Кар`єрна в с. Красносілка Хмельницького району Хмельницької області, де між ним та його односельцем ОСОБА_8 відбувався словесний конфлікт. Під час конфлікту до них підійшов ОСОБА_4 і, з метою розборонити даних осіб та запобігти бійці, висловив на адресу ОСОБА_6 зауваження та прохання припинити протиправні дії. Однак, ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_4 припиниті протиправні дії не відреагував, натомість безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючу явну неповагу до суспільства, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі і встановлених у суспільстві правил поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась у спричиненні тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар коліном правої ноги в ділянку тулуба ОСОБА_4 , а саме по ребрах справа, внаслідок чого останній впав на асфальтобетонне покриття, а ОСОБА_6 впав на нього зверху та притиснув його голову до асфальту, чим заподій потерпілому тілесні ушкодження.

Внаслідок вчинення хуліганських дій потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5-го ребра правої половини грудної клітки по передній пахвовій лінії з помірним зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, та одного підшкірного крововиливу правої надбрівно-скроневої ділянки голови з розповсюдженням на зовнішню частину правої виличної ділянки обличчя, п`яти саден шкіри: передньої частини правої скроневої ділянки голови, верхнє-передньої частини правої скроневої ділянки голови, верхньої частини правої скроневої ділянки голови, в проекції верхівки правого тім`яного горба голови, в проекції верхівки лівого тім`яного горба голови, одного крововиливу під кон`юнктиву внутрішнього кута правого очного яблука, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_6 16 вересня 2023 року близько 19 години під час вчинення вищевказаних хуліганських дій, знаходячись на мосту, що розташований по вул. Кар`єрна в с. Красносілка Хмельницького району Хмельницької області, наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар коліном правої ноги в ділянку тулуба ОСОБА_4 , а саме по ребрах справа, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5-го ребра правої половини грудної клітки по передній пахвовій лінії з помірним зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , який свою винуватість у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, показав, що 16 вересня 2023 року близько 19 години на мосту, що розташований в с. Красносілка Хмельницького району Хмельницької області, між ним та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. Під час конфлікту до нього ззаду підійшов ОСОБА_4 та шарпнув за праве плече. Вказує, що він такого не очікував, тому вдарив ОСОБА_4 коліном правої ноги в ділянку тулуба, після чого вони обоє спотикнулись та впали на землю. Вказує, що будь-яких неправомірних дій ОСОБА_4 по відношенню до нього не вчиняв, однак він подумав, що для нього є загроза, бо він був один, а їх з ОСОБА_8 - двоє. Також не виключає, що ОСОБА_4 міг робити йому зауваження щодо припинення конфлікту, однак вказує, що він такого не пам`ятає. Щодо цивільного позову, то визнає, що його неправомірні дії призвели до заподіяння потерпілому моральної шкоди, однак її розмір він оцінює не більше як у 10000 грн.

Із показань потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що 16 вересня 2023 року близько 19 години він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі проїжджали біля мосту, що в с. Красносілка. Через вікно автомобіля він побачив, як на мосту ОСОБА_6 бив ОСОБА_8 та пошкодив його велосипед. Вказує, що він вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_6 та просив припинити конфлікт, однак останній на зауваження не реагував. Тоді, щоб припинити конфлікт, він торкнув ОСОБА_6 за плече, після чого одразу ж отримав від ОСОБА_6 удар по тулубу, а саме по ребрах справа. Внаслідок удару у нього діагностували перелом п`ятого ребра справа, в зв`язку із чим він змушений був тривалий час лікуватись, не міг працювати та доглядати домашнє господарство. Вказує, що жодних неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_6 він не вчиняв, лише просив його припинити конфлікт.

Свої показання щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та вчинення хуліганських дій обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив під час проведення з ним безпосередньо на місці події слідчого експерименту, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 09 листопада 2023 року.

Також під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 на місці події детально показав як саме ОСОБА_6 вчиняв хуліганські дії відносно нього, а також показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 03 листопада 2023 року.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №582 від 20 вересня 2023 року та додаткової судово-медичної експертизи №721 від 30 жовтня 2023 року у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 5-го ребра правої половини грудної клітки, яке за своїм характером є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я з відсутністю небезпеки для життя. Закритий перелом 5-го ребра правої половини грудної клітки у ОСОБА_4 міг утворитись як від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету за механізмом «удар-деформація» чи «стискання-деформація», так і від не менше ніж одного зіткнення переднє-зовнішньої поверхні правої половини грудної клітки потерпілого з таким предметом, з механізмом «удар-деформація».

Окрім вищевказаного тілесного ушкодження, у потерпілого ОСОБА_4 виявлено також тілесні ушкодження у вигляді одного підшкірного крововиливу правої надбрівно-скроневої ділянки голови з розповсюдженням на зовнішню частину правої виличної ділянки обличчя, п`яти саден шкіри: передньої частини правої скроневої ділянки голови, верхнє-передньої частини правої скроневої ділянки голови, верхньої частини правої скроневої ділянки голови, в проекції верхівки правого тім`яного горба голови, в проекції верхівки лівого тім`яного горба голови, одного крововиливу під кон`юнктиву внутрішнього кута правого очного яблука, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як шість днів. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитись як від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету чи предметів за механізмами: «удар» або «притискання» (крововиливи), «удар-тертя» чи «притискання-тертя» (садна), такі і від не менш ніж одного зіткнення правої надбрівно-скроневої ділянки голови, правої виличної ділянки обличчя та правого очного яблука потерпілого з таким предметом або предметами за механізмами: «удар» (крововиливи), «удар-тертя» (садна).

Характер травми (кількість і локалізація тілесних ушкоджень, їх ознаки та властивості) у ОСОБА_4 не є специфічним чи характерним для самовільного падіння людини з висоти власного зросту.

Вказані тілесні ушкодження можуть мати давність утворення не менше 2-3-х діб до початку первинної судово-медичної експертизи (початок первинної експертизи -19.09.2023).

Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 17 вересня 2023 року, в якій останній просив притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , який 16 вересня 2023 року близько 19 години на мосту в АДРЕСА_1 , наніс йому удар ногою в область грудної клітки, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження; довідкою КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» №1155/01-20 від 28 вересня 2023 року, згідно якої ОСОБА_4 18 вересня 2023 року звертався за медичною допомогою до лікаря-травматолога, де йому поставлено діагноз «перелом V ребра справа» (згідно запису епізоду з рентгенкабінету від 17 вересня 2023 року).

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, поза розумним сумнівом.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-якими психічними захворюваннями чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно, тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у хуліганстві, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а також в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також, відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне ї достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65

КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання.

Обставин, які б обтяжували ОСОБА_6 покарання, не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, раніше не судимий, не працює, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, та приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкцій ч.1 ст.122 та ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі.

Однак, дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілого ОСОБА_4 , який не наполягає на суворому покаранні, а також поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який неодноразово просив вибачення у потерпілого, суд дійшов переконання, що обвинувачений не є тією суспільно-небезпечною особою, яку слід ізолювати від суспільства, а тому вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання, й у відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_6 слід звільнити від його відбування з випробуванням.

В той же час, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 слід встановити ряд обмежень, передбачених ст.76 КК України, з метою належного контролю за його поведінкою, попередження скоєння нових кримінальних правопорушень та перевиховання.

Саме таке покарання, на думку суду, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В силу частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Внаслідок вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та саден. В зв`язку із ушкодженням здоров`я ОСОБА_4 зазнав душевних страждань та фізичного болю, змушений був лікуватись та вживати додаткових заходів щодо відновлення стану свого здоров`я та реабілітації, переніс стрес та хвилювання, змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, а також вживати заходів для притягнення винного до відповідальності, в зв`язку із чим він має право на відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є

складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «по своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц)».

Враховуючи наведене, характер заподіяння тілесних ушкоджень, характер і об`єм моральних страждань потерпілого, а також, що жодна майнова компенсація практично не в змозі відновити попередній стан, який існував до кримінального правопорушення, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що моральне відшкодування слід визначити у розмірі 30000 грн.

Саме такий розмір моральної шкоди, враховуючи наслідки кримінального правопорушення, фізичний та моральний стан потерпілого буде достатньою сатисфакцією.

Також з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 слід стягнути 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яку у судовому засіданні надавав потерпілому адвокат ОСОБА_5 , що підтверджується договором про надання правової допомоги від 17 січня 2024 року, ордером від 18 січня 2024 року, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 13 лютого 2024 року, актом виконаних робіт №3-к/24 від 13 лютого 2024 року, а також квитанцією №3 від 13 лютого 2024 року про отримання адвокатом ОСОБА_5 від ОСОБА_4 4000 грн. гонорару за надання правничої допомоги у даній справі.

Інші процесуальні витрати та речові докази у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374-376, КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч.1 ст.296 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 30000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: