№ провадження 1-кп/646/418/2023
Справа № 646/2889/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за № 0000790 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду міста Харкова знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0000790 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на строк 60 днів, посилаючись на те, що строк дії попередньої ухвали суду про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, крім того, залишаються підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання, оскільки прокурором не підтверджені ризики передбачені ст. 177 КПК України. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений потребує необхідного медичного огляду та лікування , що на їх погляд, є неможливим в умовах СІЗО.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за ч.4 ст.111-1 КК України позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.

Отже, судом не встановлено наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на території України та зв`язків з державою, які б превалювали над його зацікавленістю у переховуванні.

Виходячи зі змісту формулювання обвинувачення, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації, а також ту обставину, що інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, має триваючий характер, суд також вважає наявність продовження існування ризику, передбачених 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність зазначених ризиків, які за час тримання обвинуваченого під вартою не зменшились та не втратили своєї актуальності, у їх сукупності виправдовує тримання останнього під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

За вказаних підстав, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до шістдесяти днів - до 08 січня 2024 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до шістдесяти днів - до 08 січня 2024 року.

Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 08 січня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13.11.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1