1-кп/205/1147/23
Провадження №1-кп/205/1147/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000769 від 03 грудня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше засудженого: 02.05.2023 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.125 ч.1 КК України до штрафу в дохід держави в сумі 850 грн., офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 02 грудня 2023 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебував біля буд.1 по вул.Метробудівська, в м.Дніпро, де побачив у потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон «Xiaomi pocophone fl», після чого у нього виник умисел на заволодіння майном потерпілого шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, діючи із корисливих мотивів, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_4 зазначений вище мобільний телефон, заздалегідь знаючи про те, що вказане майно він не поверне. Потерпілий ОСОБА_4 , будучи введеним в оману щодо намірів обвинуваченого та не підозрюючи про його злочинні наміри, погодився на його прохання і передав останньому зазначене майно. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши від потерпілої ОСОБА_4 мобільний телефон «Xiaomi pocophone fl», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 3474 грн. та утримуючи його при собі, з місця вчинення злочину зник, таким чином, шляхом обману заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_4 , завдавши йому майнову шкоду на зазначену вище суму.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 додана письмова заява обвинуваченого, яка складена у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду та без його участі.

Потерпілий ОСОБА_4 також звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду та за відсутності всіх учасників справи.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії кримінальних проступків, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2023 року був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн. та до відбуття покарання вчинив новий злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ст.71 КК України, приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2023 року.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 260 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік та штрафу в дохід держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке згідно ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня його прибуття до відповідної установи виконання покарань.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №6222/23 від 06 грудня 2023 року в розмірі 260 гривень.

Речові докази по справі: оптичний носій інформації з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційного порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1