В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальні провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001135 від 29.07.2023 та № 0003915 від 18.11.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичіва Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, який не має реєстрації місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.11.1999 Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 140 ч. 2, 44, 46-1 КК України 1960 року до покарання у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна з відстрочкою виконання вироку на 1 рік без сплати штрафу;

- 06.07.2000 Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 140 ч. 3, 43 КК України 1960 року до покарання у виді 3 роки 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- 29.10.2002 Козятинським районним судом Вінницької області за ст. 187 ч. 3, 71КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- 26.06.03 Бердичівським міським судом Житомирської області за ст. 304, 185 ч. 3, 187 ч. 3, 187 ч. 4, 70, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного майна;

- 24.11.2014 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 307 ч. 2, 69 ч. 1 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна;

- 08.05.2015 Бердичівським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 3, 190 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна;

- 25.09.2015 Романівським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому особистого майна, звільненого 14.06.18 по відбуттю строку покарання;

- 06.02.2019 Бердичівським міськрайонним судом за ч. 2 ст.190 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., 00 коп.;

- 22.05.2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 роки 4 місяці позбавлення волі, звільнився 11.02.2022 року із Коростенської виправної колонії, відповідно до ст. 81 КК України, невідбутий термін призначеного покарання 1 рік 4 місяці 3 дні;

- 11.05.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 71, 81 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 27.07.2023 приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на загальному балконі 2-го під`їзду на 10-му поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 59 побачив раніше не знайомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_6 з яким ОСОБА_5 розпочав розмову. В ході бесіди останній помітив у ОСОБА_6 мобільний телефон.

В цей час у ОСОБА_5 виник корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки «Redmi Note 11S» (6/64 Twilight Blue), IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з SIM-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Водафон" з абонентським номером НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , використовуючи як привід для безперешкодного контакту з об`єктом протиправного посягання необхідність зателефонувати, попросив у ОСОБА_6 надати в тимчасове користування власний мобільний телефон марки «Redmi» моделі Note 11S (6/64 Twilight Blue), запевнивши власника телефону що поверне його одразу після здійснення дзвінка.

Будучи введеним в оману відносно намірів ОСОБА_5 , розраховуючи на порядність останнього, ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 власний мобільний телефон марки «Redmi» моделі Note 11S (6/64 Twilight Blue), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 7000 гривень 00 копійок, із SIM-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Водафон" з абонентським номером НОМЕР_3 .

Завершуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , взявши мобільний телефон марки «Redmi» моделі Note 11S (6/64 Twilight Blue), вдаючи що розпочав приватну розмову по телефону на особисті теми, поступово вийшов на міжповерховий майданчик під`їзду та піднявся на декілька сходинок у вверх. Як тільки ОСОБА_5 вийшов поза межі візуального контакту ОСОБА_6 одразу втік з мобільним телефоном останнього.

Таким чином, використавши довіру потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_5 переслідуючи корисливий умисел, повторно, вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки марки «Redmi» моделі Note 11S (6/64 Twilight Blue), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 7000 гривень 00 копійок, із SIM-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Водафон" з абонентським номером НОМЕР_3 , чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6 673 гривні 95 копійок.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Крім того, судом визнано доведеним, що в невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 31.10.2023 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, в ОСОБА_5 , який перебував за адресою: АДРЕСА_4, в приміщенні гаражу № НОМЕР_4 , де на той час тимчасово проживав, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна шляхом вільного доступу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до приміщення гаражу № НОМЕР_4 , з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, в період з 31.10.2023 по 03.11.2023, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, власник гаражу відсутній, ОСОБА_5 таємно заволодів інструментами, а саме: перфоратором марки «Дніпро-М» ВН 20 бочковий, вартістю 2736 грн. 30 коп.; шліфувальною кутовою машинкою «GTM» АG-230/2300М, мережева, 3200Вт, 230 мм, вартістю 2730 грн. 00 коп.; перфоратором марки «Дніпро-М» вартістю 2446 грн. 50 коп.; дрилем марки «Єлпром ЄДУ-950» сірого кольору, вартістю 1064 грн. 70 коп.; електролобзиком марки «Einhell TC-JS» 80/1 вартістю 1251 грн. 60 коп., які належать ОСОБА_4 .

Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріального збитку на загальну суму 10229 гривень 10 копійок.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_5 зазначив, що 27 липня 2023 року він прийшов у гості до свого знайомого на АДРЕСА_2 . Там також перебував раніше невідомий йому ОСОБА_6 у якого він побачив мобільний телефон, яким вирішив заволодіти. Саме для цього, він попросив його подзвонити та, щоб піти непоміченим почав потроху від них віддалятись, та як наслідок, залишив вказану компанію непоміченим та у подальшому заклав вказаний мобільний телефон у ломбард.

У подальшому, він показав та розказав куди заклав телефон та його було вилучено та повернуто потерпілому

Крім того, підтвердив суду, що був знайомий із потерпілим ОСОБА_4 , у якого підпрацьовував неофіційно на будівництві та який дозволив йому проживати у його гаражі на АДРЕСА_3 та у нього були ключи від цього гаража. Оскільки обвинуваченому були потрібні гроші, то він в період з 31.10.2023 по 03.11.2023 викрав та здав у ломбард інструментами, що там знаходились, а саме: перфоратори, шліфувальну машинку, дриль та електролобзик. У якій послідовності він викрадав інструменти згадати не зміг.

Після цього, він залишив приміщення гаражу де проживав.

Щиро розкаявся, просив суворо його не карати, попросив вибачення у потерпілого. Також повністю визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, розподілу процесуальних витрат, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 обвинувачений визнав повністю.

Винуватість ОСОБА_5 ,який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодом 27.07.2023, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодом крадіжки інструментів із гаража, вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, особу винуватого, який був раніше судимим, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України згідно обвинувального акту, з чим погоджується суд є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення, крім того, обвинувачений добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України не містить.

Обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочинів, але не через наявність судимості згідно вироку Дніпровського районного суду від 11.05.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального проступку, відповідно до ст. 12 КК України, а через наявність непогашеної судимості згідно вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за ст. 307 ч. 2 КК України від 24.11.2014 року у відповідності до приписів ч. 5 ст. 90 КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів,а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; конкретні обставини справи, вищезазначені дані про особу обвинуваченого, який у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не працює, його поведінку під час та після вчинення вказаних злочинів та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у мінімальних межах, установлених санкцією ст. 185 ч. 4 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за правилами ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та на підставі ст. ст. 71,81 КК України шляхом приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.05.2019 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_5 , у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Покарання за цим вироком суду обвинувачений не відбував, вирок набрав законної сили.

Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення (злочини) до повного відбуття покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року , суд вважає за необхідне на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_5 за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду та остаточно призначити йому до відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На момент отримання справи судом до обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, підстав для його обрання наразі суд не вбачає, відповідних клопотань не надходило, обвинувачений прибував за викликом до суду, відповідно до своїх обов`язків за ст. 42 КПК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 600 грн. на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільний позов, поданий потерпілим про стягнення із обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 17 100 гривень, слід задовольнити повністю, оскільки він визнаний обвинуваченим у повному обсязі, а не у розмірі реальних збитків потерпілого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5935/23 від 22.11.2023.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КK України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року і за правилами ч. 1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_5 , покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 600 грн. на користь держави.

Речові докази:

-телефон марки «Redmi» моделі Note 11S, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у володінні останнього;

-сумку з одягом та рушником ОСОБА_5 , предмети особистої гігієни (шампуні, дезодоранти); одноразову бритву синього кольору ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-DVD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 17 100 (сімнадцять тисяч сто) гривень.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_7