Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 318/1232/18
Провадження № 1-і/332/120/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання прокурора - начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 від 24.06.2016 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187, п. п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що на даний час ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме: останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, у той же час, з об`єктивних причин завершити розгляд справи до його спливу неможливо, підстави для скасування або зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора і просив в його задоволенні відмовити, заявив, що утримується під вартою тривалий час, відсутні докази щодо наявності зазначених прокурором ризиків.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 заперечував через його необґрунтованість і просив відмовити в його задоволенні.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

В провадженні Василівського районного суду Запорізької області (справа № 318/1232/18) перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000831 від 24.06.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187, п. п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187, п. п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у якому обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.01.2018 ухвалою слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, до обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, термін якого рахується з моменту затримання, а саме з 18.01.2018.

Відповідно до Розпорядження Голови Верхового Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», у зв`язку з неможливістю Василівським районним судом Запорізької області здійснювати правосуддя на час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

15.09.2022 ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 було неодноразово продовжено, останній раз - до 30.09.2023 включно.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

На день розгляду даного клопотання, прокурором з об`єктивних причин (на даний час на території Василівської міської територіальної громади тривають активні бойові дії з окупаційними військами Російської Федерації), не були надані суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, що позбавляє суд в повній мірі розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою або вирішити питання в порядку ст. 331 КПК України про скасування або зміну обвинуваченому запобіжного заходу. У зв`язку з цим, суд розглядає клопотання на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини, при цьому, за п. п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, а отже, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому, судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для розгляду провадження. Крім того, обвинувачений є раніше судимою особою, дані про його офіційне працевлаштування та джерела доходів до затримання відсутні, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану та тимчасову окупацію територій, де проживає обвинувачений та відсутність контролю за зобов`язаннями обвинуваченого, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Тому суд вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187, п. п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.01.2024 включно.

Копію ухвали направити в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя ОСОБА_1