Справа № 646/4253/23
№ провадження 1-кп/646/543/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові № 0001186 від 03.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, зокрема Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на всій території України, Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ, вчинив умисні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна при таких обставинах.

10 квітня 2023 року ОСОБА_6 близько о 10:00 годині, перебуваючи на ділянці непарної колії від вхідних стрілок між опорами контактної мережі №79 та №81 станції Заоскілля РФ «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця», за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 55-В, де побачив пристрої контактної мережі, а саме контактний провід, який був обірваний внаслідок обстрілів з боку російських окупаційних військ та знаходились на залізничних коліях. у ОСОБА_6 виник раптовий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Таким чином, ОСОБА_6 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав п`ятдесят метрів контактного проводу марки МФ - 100 та деталі контактної мережі, а саме: два затискачі середньої анкеровки марки КС-051 вартістю 238 грн.; два затискачі фіксуючих марки КС-049 вартістю 85,00 грн.; один затискач з`єднувальний марки КС-054 вартістю 96,90 грн.; один затискач струнковий марки КС-046 вартістю 20,40 грн.; один фіксатор додатковий марки КС-109 вартістю 15,00 грн., 50 м контактного проводу марки МФ-100 вартістю 13563,60 грн згідно з висновком товарознавчої експертизи №571М від 27.05.2023.

Після чого, ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину із викраденим майном, обернувши його на власну користь, розпорядившись ним за власним розсудом, чим спричинив своїми умисними та протиправними діями регіональній філії «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 14018,90 гривень.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, як вони викладені в обвинувальному акті, визнав повністю, про те, що він, зранку 10 квітня 2023 року, перебуваючи на станції Заоскілля РФ «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця побачив пристрої контактної мережі, а саме контактний провід, який був обірваний внаслідок обстрілів з боку російських окупаційних військ та знаходились на залізничних коліях викрав контактний дріт та деталі контактної мережі, так як працює не офіційно, коштів не вистачає і роботи, оскільки проживає на території ,де ведуться активні бойові дії, хотів продати їх і за отримані кошти купити ліки для себе та матері, яка знаходиться на його утриманні. Заявлені у цивільному позові матеріальні збитки у сумі 14018,09 грн відшкодував у повному обсязі. Щиро каявся у вчиненому та просив не призначати суворе покарання та не позбавляти волі.

Представник потерпілого АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» - ОСОБА_7 у судовому засідання підтвердила, що матеріальні збитки у сумі 14018,09 грн дійсно відшкодовані ОСОБА_6 у повному обсязі, на підтвердження цього нею були надані бухгалтерські повідомлення про сплату, у зв`язку з чим цивільний позов просила залишити без розгляду. Не наполягала на суворому покаранні та вважала за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 визнав себе винним повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин у справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого, і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують його особу. Суд роз`яснив учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Показання обвинуваченого відповідають обставинам та пред`явленому йому обвинуваченню.

Суд вважає винним обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за яке він підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, відповідно до ступеня тяжкості, згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, в силу ст. 66 КК України, для обвинуваченого є визнання провини , щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено наступне.

ОСОБА_6 з середньою технічною освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований. Згідно з відомостями КНП «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Харківської області у обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. В силу ст. 89 КК України не судимий. Відповідно до досудової доповіді, складеної Куп`янським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, не має постійної роботи або інших стабільних джерел доходів. Орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого додаткового обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк та в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення та попередження ним нових злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, і дотримуючись вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване, а тому враховуючи обставини конкретної кримінальної справи та дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, та обставини, що пом`якшують його покарання, а саме визнання вини, щире розкаяння у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ненастання від його дій тяжких наслідків, позицію представника потерпілого, яка не наполягала на суворій мірі покарання обвинуваченому, вважала можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, не має претензій матеріального характеру, у зв`язку з добровільним відшкодуванням ним збитків, висновки досудової доповіді, враховуючи думку прокурора, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , застосувавши до нього положення ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, ч. 3 ст. 76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Представником АТ «Укрзалізниця» подано до суду цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, мотивований тим, що завдані обвинуваченим збитки АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» становлять 14018,90 грн, а тому мають бути ним компенсовані.

ОСОБА_6 такий позов визнав, пояснив, що компенсував завдану матеріальну шкоду шкоду в повному обсязі.

Так, в матеріалах справи наявні докази в обґрунтування позовних вимог щодо завданої обвинуваченим матеріальної шкоди, яка відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №571М від 27.05.2023 склала 14018,90 грн. В підтвердження погашення завданої матеріальної шкоди обвинуваченим представником потерпілого АТ «Українська залізниця в особі регіональної філії «Південна залізниця» за довіреністю ОСОБА_7 представлені суду бухгалтерські повідомлення № 12231 від 23.11.2023, за № 288 від 03.11.2023, за № 6676 від 13.11.2023, за № 43175 від 25.09.2023, щодо сплати за відшкодування збитків ОСОБА_6 на загальну суму 14018,90 грн, у зв`язку з чим представник потерпілого в судовому засіданні просила заявлений позов залишити без розгляду. Враховучи дане клопотання, суд дійшов висновку щодо необхідності залишення цивільного позову без розгляду.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, і підстав для його обрання при постановленні вироку судом не вбачається.

Відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2023, на тимчасово вилучене майно, скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування у справі проведені судова товарознавча. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Цивільний позов АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» до ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2023, арешт на тимчасово вилучене майно.

Речові докази: мідні дроти ліній електропередач, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів у приміщенні ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області повернути регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №571М від 27.05.2023 у розмірі 14018,90 грн.

Прокурору та обвинуваченим копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду направити його копію.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1