Провадження №1-кп/523/1389/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури

у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за №0001278 від 28.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на посаді водія-електрика польової лазні взводу матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше не судимого.

Зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, -

Встановив:

За змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше 27.11.2022 року, у невстановленому місці, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на посаді водія-електрика польової лазні взводу матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , будучи достовірно обізнаним про вимоги нормативно-правового законодавства України, діючи навмисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно придбав шляхом знахідки бойовий припас, а саме 30мм патрон з осколково-фугасним запалювальним снарядом, який став незаконно носити та зберігати у невстановленому досудовому слідстві місці без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 27.11.2022 року приблизно о 18:30 годині ОСОБА_5 , знаходячись у м. Миколаїв, більш точне місце у ході досудового розслідування не встановлене, передав своїй дружині ОСОБА_6 бойовий припас, а саме 30мм патрон з осколково-фугасним запалювальним снарядом для подальшого його зберігання за місцем їх спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

28.11.2022 року у період часу з 20:03 по 20:21 годину в ході проведення огляду місця події за вищевказаною адресою у присутності двох понятих був виявлений предмет - бойовий припас, а саме 30мм патрон з осколково-фугасним запалювальним снарядом, який ОСОБА_5 продовжив незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.

Відповідно висновку криміналістичної експертизи №СЕ-19/116-22/19605-ВТХ від 9.05.2023р., наданий на дослідження предмет є 30 мм. патроном з осколково-фугасним запалювальним снарядом належить до бойових припасів.

26.09.2023 року у ході підготовчого судового засідання суду було надано угоду про визнання винуватості із зазначеним обвинуваченням, яка була укладена 26.06.2023р. між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Орган досудового слідства кваліфікує дії ОСОБА_5 за кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, як придбання, носіння, зберігання, передача бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Сторона обвинувачення та сторона захисту також вбачає, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене вищезазначеною статтею.

Відповідно змісту вказаної угоди сторони домовились, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також було узгоджене питання про призначення ОСОБА_5 покарання за ст.263 ч.1 КК України з застосуванням ст.69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.58 КК України замість позбавлення волі призначити ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження на той самий строк, тобто на один рік із відрахуванням у дохід держави десять відсотків із суми грошового забезпечення військовослужбовця.

Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку відповідно положенням ст.473 ч.2 КПК України, для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам ст.469 ч.4 п.1 КПК України, укладена добровільно, скоєний злочин відноситься до категорії тяжкого відповідно до положень ст.12 КК України, підтвердивши, що ОСОБА_5 активно сприяв у розкритті злочину, повідомив раніше невідомі стороні обвинувачення обставини вчиненого злочину.

ОСОБА_5 , будучи ознайомленим зі своїми правами та наслідками затвердження угоди, передбаченими ст.ст.473-474 КПК України, підтвердив добровільність укладення цієї угоди без застосування до нього примусу або будь-яких обіцянок, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось відповідно до положень ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, а саме що у разі невиконання угоди прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком якого є призначення судового розгляду в загальному порядку.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та просив призначити узгоджене між сторонами покарання; захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , які не заперечували кваліфікацію дій за ознаками ст.263 ч.1 КК України та просили задовольнити угоду; дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 472 КПК України, та умови угоди відповідають суспільним інтересам, не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, яка була укладена 26.06.2023 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При вирішенні питання щодо затвердження угоди в частині міри покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги умови угоди, характер, ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину, на утриманні двоє малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивно характеризується за місцем служби, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, на теперішній час в умовах оголошеного воєнного стану є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, також суд приймає до уваги добровільне зізнання у скоєнні інкримінованого йому злочину, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків, негативне ставлення до скоєного діяння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Крім того встановлено, що у ході досудового слідства здійснювалось залучення експертів для проведення судової криміналістичної експертизи за експертною спеціалізацією 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 956 гривень, що підтверджується довідкою про витрати, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового кримінального провадження.

Також з огляду реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучався речовий доказ, вилучений в ході огляду місця події, а саме 30 мм. патрон з осколково-фугасним запалювальним снарядом, який знаходиться в експертному пакеті за №4192096, який переданий до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №000384.

Водночас з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/15094/22 (Пр.№1-кс523/3251/22) від 8.12.2022 року був накладений арешт на вищевказаний речовий доказ.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 8.12.2022 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме 30 мм. патрон з осколково-фугасним запалювальним снарядом після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_5 втрачає статус обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та речовий доказ після набрання вироком чинності підлягає знищенню.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0001278 від 28.11.2022 року до обвинувального акту не долучались, суду лише були надані висновок експертизи в підтвердження кваліфікації дій обвинуваченого, а також документи, що стосуються вирішення питання щодо речових доказів, судових витрат та характеризуючи дані щодо ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , з урахуванням санкції ч.1 ст.263 КК України та вимог цього ж Кодексу, оцінюючи у сукупності обставини скоєного злочину, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку вчиненого діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги умови угоди про визнання винуватості, особу обвинуваченого, який у судовому засіданні підтвердив, що свою вину визнає в повному обсязі, сприяв розкриттю злочину, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, родину, міцні соціальні зв`язки, на утриманні двоє малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем служби, з поведінки обвинуваченого вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив для себе висновки, враховуючи позицію прокурора та сторони захисту щодо призначення обвинуваченому міри покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_5 відповідно ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є військовослужбовцем строкової служби, наявні легальні джерела доходів; за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на переконання суду за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.69 КК України, а саме перейти до більш м`якого покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ст.263 ч.1 КК України з застосуванням положень ст.58 КК України, що полягає у службовому обмеженні для військовослужбовців, тобто замість позбавлення волі призначити службове обмеження на той самий строк, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обрився, тому скасуванню не підлягає. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у виді службового обмеження, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.100, 314, 369-371, 373-374, 394-395, 472-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 26.06.2023 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, призначивши йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.58 КК України замість позбавлення волі на строк один рік призначити ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження на той самий строк - один рік із відрахуванням у дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

Відповідно до ст.47 ч.1 КВК України після набрання вироком законної сили в частині виконання службового обмеження для військовослужбовця, направити копію вироку командиру військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу засуджений ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням вироку в даній частині покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0001278 від 28.11.2022 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати видання відповідного наказу командиром військової частини, у якому зазначається розмір відрахувань в доход держави з грошового утримання засудженого військовослужбовця у порядку, передбаченому ст.47 ч.2 КВК України.

Контроль за своєчасне відрахування із грошового утримання відсотку в дохід держави покласти на командира військової частини.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/15094/22 (Пр.№1-кс523/3251/22) від 8.12.2022 року, якою був накладений арешт на бойовий припас скасувати.

Речовий доказ 30 мм. патрон з осколково-фугасним запалювальним снарядом, який знаходиться в експертному пакеті за №4192096, який переданий до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №000384 - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділ поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, який безпосередньо займався розкриттям злочину.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 956 гривень - вартість проведеної під час досудового розслідування криміналістичної експертизи.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1