Справа № 752/8236/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/695/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_11

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000741 від 10.06.2022 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не маючого на утриманні неповнолітніх та/або недієздатних, непрацездатних осіб, раніше судимий:

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 21.02.2007 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22.02.2011 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 19.03.2012 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців; звільнений за відбуттям покарання;

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 17.03.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців із застосуванням положень ст. 72 КК України та зарахуванням у строк покарання попереднього ув`язнення; звільнений за відбуттям покарання 06.11.2020р., засуджено,

за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місяця роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_11 , 10 червня 2022 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи на прибудинковій території багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , придбав заборонену в обігу речовину - канабіс масою 66,14г., яку став зберігати при собі для власного вживання без мети збуту до 11 години 40 хвилин, 10 червня 2022 року, коли був викритий працівниками поліції. Таким чином, своїми діями вичинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального проступку та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останнього від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Так, апелянт указав, що при ухваленні оскаржуваного вироку, поза увагою місцевого суду залишались дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого. Вважав, що судом не було надано належної оцінки тому, що ОСОБА_11 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення. За наведених обставин вважав, що в ході судового розгляду не було здобуто даних, які дозволяють обґрунтовано застосувати до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання. Також прокурор вказав на те, що суд вийшов за межі пред`явленного ОСОБА_11 обвинувачення, визнавши його виним, у тому числі, у незаконному перевезенні наркотичних засобів без мети збуту. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років обмеження волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, які встановлюють загальні вимоги до змісту вироку, у мотивувальній частині обвинувального вироку, поряд з іншим, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Однак, при складанні вироку щодо ОСОБА_11 судом першої інстанції вказані вимоги кримінального процесуального закону не дотримані.

Як вбачається з вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року, суд визнав доведеним те, що ОСОБА_11 , 10 червня 2022 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи на прибудинковій території багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , придбав заборонену в обігу речовину - канабіс масою 66,14г., яку став зберігати при собі для власного вживання без мети збуту до 11 години 40 хвилин 10 червня 2022 року, коли був викритий працівниками поліції. Таким чином, своїми діями вичинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту.

Разом з тим, як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_11 не пред`являлось обвинувачення в частині незаконного перевезення наркотичного засобу без мети збуту.

Крім того, як вбачається зі змісту вироку, незрозуміло щодо кого вказаний вирок було постановлено, оскільки судом в резолютивній частині вироку вказано, що вироком визнано винним та засуджено ОСОБА_11 , однак як вбачається з мотивувальної частини вироку, при правовій кваліфікації дій зазначено, що дії по незаконному придбанню, зберіганню та перевезенню наркотичного засобу без мети збуту вчинено ОСОБА_13 , також ОСОБА_13 склав заяву про надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Таким чином, при розгляді провадження в суді першої інстанції в порушення вимог ст. 337, ч.3 ст. 374 КПК, суд вийшов за межі висунутого ОСОБА_11 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, чим, на думку колегії суддів, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Наведене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому це, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки ці обставини не були встановлені судом і клопотань про їх повторне дослідження учасниками судового провадження в суді апеляційної інстанції не заявлено.

Проте, враховуючи обставини справи, вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 374 КПК України хоча і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, але не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з цим, вказане порушення вимог кримінального процесуального закону не є підставою для ухвалення апеляційним судом нового вироку відповідно до ст.420 КПК України як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор.

З врахуванням наявності передбачених ст. ст. 409, 412 КПК України підстав для скасування судового рішення, та відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

З огляду на викладене, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження, що передбачені чинним КПК України, приймаючи до уваги апеляційні вимоги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки встановлені під час апеляційного розгляду істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та позбавляють суд апеляційної інстанції процесуальної можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги прокурора в силу вимог ч.2 ст.415 КПК України, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону і постановити рішення, яке б відповідало вимогам закону. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у випадку відсутності нових обставин, які істотно впливають на покарання, яке необхідно призначити, застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 положень ст. 75 КК України необхідно вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_11 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4