Справа № 444/2991/22
Провадження № 1-кп/444/116/2024
УХВАЛА

судового засідання

22 лютого 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

під час проведення підготовчого судового засідання в залі суду у м. Жовква Львівської області по кримінальних провадженнях, які об"єднані в одне кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України та присвоєно первинний номер провадження 1-кп/444/116/2024, справа № 444/2991/22, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебуває дане кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартоюз визначенням максимального розміру застави з підстав зазначених у ньому.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, а саме, прокурора та обвинуваченого суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, слідчий суддя (суд) повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про котру йдеться могла вчинити правопорушення.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.309 КК України, та враховуючи особу обвинуваченого, у відповідності до положень ч. 2 ст. 183 КПК України до останнього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень п.95 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пірузян проти Вірменії» від 26.06.2012 - ризик переховування слід оцінювати у світлі чинників, які стосуються характеру особи, її моральних якостей, місця проживання, роду занять, майна, сімейних зв`язків та усіх видів зав`язків з країною в якій вона переслідується. Очікування суворого покарання та переконливість доказів можуть бути доречними, але як такі не є вирішальними, а для страхування від ризику може бути використана можливість отримання гарантій.

Так, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , в сукупності з загрозою невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення є підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде вчиняти тиск на потерпілого та свідків шляхом їх переконання та залякування з метою схилити його до зміни даних ними показань, у зв`язку з чим, є підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що обвинувачений проживає у одній місті із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує його можливість чинити тиск на них, оскільки, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено максимальне покарання на строк до 8 років позбавлення волі та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, оскільки обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, а також дані, що характеризують його особу свідчать про неможливість застосування до нього запобіжного заходу, передбаченого ст. 179 КПК України, тобто, особистого зобов`язання, так як вищевикладені обставини в їх сукупності вказують на те, що у разі застосування до нього вказаного запобіжного заходу такий ним з високою ймовірністю може бути порушено.

Також, з урахуванням вищевикладених обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює та немає достатніх грошових засобів для внесення застави, унеможливлює застосування до нього, як самостійного запобіжного заходу, передбаченого ст.182 КПК України.

Крім того, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, передбаченого ст. 181 КПК може мати наслідком настання ризиків, передбачених п.п.1 3, 5 ст.177 КПК України, що в свою чергу, не є доцільним, оскільки умови такого запобіжного заходу, ним можуть бути порушені з метою уникнення від відбування реального покарання та вчинення тиску на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Вказані потреби виправдовують застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Окрім того, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким, відповідно до ст. 2 КПК України є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 вчинено у сфері незаконного поводження із наркотичними засобами, вчинені в період дії воєнного стану, що свідчить про особливу суспільну небезпечність особи.

Підставою обрання вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України, та наявність вищенаведених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

У зв"язку із вищенаведеним, суд вважає, що необхідно клопотання прокурора задовольнити, а саме обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, не працює, йому необхідно визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дану заставу необхідно розрахувати виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 року становить 3028,00 грн.

Такий розмір застави обвинуваченому ОСОБА_4 , на переконання суду, буде достатнім для виконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись статтями 176 - 178, 183, 194, 197, 314, 315, 325, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- задоволити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 квітня 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 3 ст.183 КПК, заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). (Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Львівській області. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26306742. Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ. Рахунок отримувача: UA0000757).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Жовківський районний суд Львівської області.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів паспорт для виїзду за кордон та інші наявні документи, що дають право перетину державного кордону України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання покладених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст. 183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Виконання ухвали доручити начальнику відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області.

Зобов`язати поліцейських батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області доставити ОСОБА_4 до державної установи «Львівська установа виконання покарань №19».

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома та направити до державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» - для виконання.

Ухвала про обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1