Справа № 344/744/24
Провадження № 11-сс/4808/34/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000069 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2024 року клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів, тобто до 06 березня 2024 року включно.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України та доведеності наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував доводів захисника та підозрюваного і необґрунтовано та без належних доказів, застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жодного доказу про існування передбачених КПК України ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, а також того, що ОСОБА_8 не буде виконувати покладені на нього обов`язки, прокурором не надано і судом не здобуто. Наведені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики,- є необґрунтовані і не підтверджені жодними доказами.

Вказує, що в судовому засіданні прокурор не довів, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів чи знищувати речові докази та вчиняти інші правопорушення.

Наголошує, що судом не взято до уваги та не дано оцінки тій обставині, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки - проживає разом з батьками, мати ОСОБА_10 , 1959 р.н., не працює, отримує пенсію, раніше не судимий, наміру скриватись від суду та слідства чи впливати на свідків та потерпілих у нього немає; не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000069 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 15 січня 2024 року (а.п. 1-3), повідомленням про підозру від 08 січня 2024 року (а.п. 7-8), постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 15 січня 2024 року (а.п. 18), протоколом допиту свідка від 08 січня 2024 року (а.п. 20-21), протоколом огляду місця події від 06 січня 2024 року (а.п. 23-35), протоколом огляду відеозаписів від 07 січня 2024 року (а.п. 36-41), протоколом допиту потерпілого від 07 січня 2024 року (а.п. 42-46), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 січня 2024 року (а.п. 47-48), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 січня 2024 року (а.п. 50-51), протоколом допиту свідка від 07 січня 2024 року (а.п. 52-56), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 січня 2024 року (а.п. 57-58), протоколом допиту свідка від 07 січня 2024 року (а.п. 59-63), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 січня 2024 року (а.п. 64-65), протоколом допиту свідка від 07 січня 2024 року (а.п. 66-69), протоколом допиту свідка від 07 січня 2024 року (а.п. 70-72), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 січня 2024 року (а.п. 73-75), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17 січня 2024 року (а.п. 79-82) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючи дані на особу підозрюваного ОСОБА_8 .

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює неминучість покарання та те, що санкція ч. 2 ст. 296 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі, він раніше судимий та на даний час він звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки;

- незаконно впливати на потерплих, свідків, інших підозрюваних, оскільки ОСОБА_8 знає їх анкетні відомості та адреси проживання;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 може не прибувати на виклики, тим самим затягувати хід досудового розслідування, так як йому належним чином тричі було вручено повістки про явку до органів досудового розслідування, однак жодного разу він не з`явився та переховувався від органів досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 якого на підставі ст. 75 КК України судом вже було звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки на шлях виправлення не став та продовжує займатись злочинною діяльності та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки.

Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки такий перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні оскільки анкетні дані підозрюваного та свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_8 відомі, та підозрюваний може незаконно схиляти цих осіб до надання неправдивих показів, також ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як на даний час ОСОБА_8 вчинив умисний злочин

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень вчинених із застосуванням насильства, переховувався від органів досудового розслідування. Вказана обставина правильно врахована слідчим суддею при вирішенні питання щодо неможливості визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000069 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5