УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000166 від 06.02.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Росіянівка, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні вісьмох дітей, працюючого лісничим Павлівського лісництва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000166 від 06.02.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені слідчим письмово в клопотанні.

Слідчий звертається з клопотанням обґрунтовуючи його тим, що існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінить підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має позитивні характеристики, одружений, має на утриманні 8 дітей та дружину, яка на даний час вагітна дев`ятою дитиною, офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, визнає свою вину та сприяє досудовому розслідуванню кримінального провадження, тому ризики на які посилається прокурор не доведенні та необґрунтовані. Підозрюваний немає наміру впливати на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими клопотання обґрунтовується, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконна порубка дерев у лісах, , перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, що спричинили тяжкі наслідки.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 29.09.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2023 року включно.

Слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000166 від 06.02.2023 до чотирьох місяців, тобто до 28.01.2024.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України підтверджується комплексом зібраних у кримінальному проваджені доказів, а саме:

-протоколом огляду місця події від 25.09.2023 року, згідно якого була оглянута територія Павлівського лісництва, де була зафіксована порубка 76 дерев породи дуб та інших порід;

-протоколом огляду місця події від 28.09.2023 року, згідно якого була оглянута території лісового угіддя «Байдове», яке розташоване на території за адресою: Одеська область, с. Росіяновка, за координатами 47.23694, 29.655428, в ході якого виявлено та вилучена деревина біля 17,5 складометрів, вантажний автомобіль «КАМАЗ» д/з НОМЕР_1 , та були затримані на місці скоєння злочину ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

-протоколом огляду місця події від 28.09.2023 року, в ході якого була оглянута територія яка розташована за буд. АДРЕСА_2 , за координатами 47.226623829.7019624, на якій ОСОБА_11 , здійснював продаж деревини. Під час огляду виявлено та вилучено деревина за походженням «Ясень» «Дуб», різного діаметру від 10см до 30 см, довжиною приблизно один метр;

-протоколом огляду від 28.09.2023 грошових коштів, які добровільно видав ОСОБА_11 у загальній сумі 5500 гривень, які він отримав від ОСОБА_12 за продажу дров.

-висновками спеціалістів державної екологічної інспекції в Одеській області.

-розсекреченими матеріалами НСРД, які підтверджують причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до скоєння інкримінованих їм правопорушеннях;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку доведення вини підозрюваного у його вчиненні, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час ризик у виді переховування від органу досудового розслідування та суду продовжує існувати, однак, у зв`язку зі сплином часу значно зменшився.

Що стосується наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що на теперішній час вказаний ризик мінімальний, оскільки підозрюваний повністю визнає свою вину, що зводить до мінімуму реальну можливість в незаконному впливі на свідків.

Враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, особу підозрюваного, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні вісім дітей, працевлаштований, визнає свою вину, співпрацює з органом досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобіганню ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та запобіганню ризикам, які були встановлені під час застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які значно зменшились, можливо застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотаннястаршого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000166 від 06.02.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Клопотання захисникаОСОБА_4 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зобов`язавши останнього: цілодобово не залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_3 ,строком до 19.01.2024 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19.01.2024 року, включно, наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні за винятком участі у слідчих та судових діях.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1