Справа № 738/1794/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/173/24
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Мотивуючи своє рішення місцевий суд вказав, що засуджений за весь час відбування покарання отримав вісім стягнень за порушення режиму тримання (які погашені на цей час), і лише одне заохочення в березні 2019 року, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання, а саме, сумлінного ставлення до роботи, активної участі в суспільному житті установи виконання покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив всі умови для умовно-дострокового звільнення, а ухвала суду винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що має ряд захворювань з 2015 року, проте, виявив бажання працевлаштуватися та згідно заяви з 12.06.2018 по 27.05.2019 року залучався до суспільно корисної праці на громадських засадах без оплати праці у рахунок двогодинних відпрацювань, виконував обов`язки робітника їдальні установи, за що отримав заохочення правами. Також залучався до суспільно корисної праці на швейну дільницю підприємства за договорами ЦПХ № 96 від 12.06.2019, № 182 від 01.11.2019 року. Звертає увагу, що під час визначення місця роботи адміністрація установи повинна враховувати його вік, працездатність, стан здоров`я, адже згідно медичної документації йому за станом здоров`я протипоказана важка фізична праця. Вказує, що на профілактичних обліках не перебуває, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених Фізкультура і спорт, вину у вчиненому злочині визнав повністю. Наголошує, що на день розгляду справи в суді відбув 6 років 4 місяці 5 днів строку покарання, що становить ? строку покарання, не відбута частина покарання на день розгляду клопотання становила 1 р. 7 міс. 25дн. Переконаний, що є позитивні зміни в його поведінці, оскільки останнє стягнення було накладено в травні 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, позицію засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які наголошували на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким орієнтовано суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу він в ухвалі зазначив мотиви, з яких дійшов висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого від покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.03.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у виді 8 років позбавлення волі.

При дослідженні матеріалів судової та особової справ засудженого колегія суддів установила, що засуджений ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі з 03.07.2017 року. За час перебування в ДУ «Вільнянська УВП (№11) характеризувався негативно: порушував режим тримання, розпорядку дня дотримувався, тричі притягався до дисциплінарної відповідальності. До суспільно корисної праці не залучався, заходи заохочення не застосовувались. З 07.07.2017 по 04.05.2018 перебував на профілактичному обліку як особа схильна до самогубства.

У Менській виправній колонії (№91) ОСОБА_8 міру покарання відбував з 04.05.2018 по 29.01.2021. За час відбування покарання в установі характеризувався негативно, під контролем дотримувався норм, що визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня виконував під контролем, тричі притягався до дисциплінарної відповідальності, залучався до суспільно корисної праці робітником їдальні установи, за що отримав заохочення правами начальника установи. З 01.06.2018 по 01.04.2019 перебував на профілактичному обліку, як особа схильна до нанесення тілесних ушкоджень та самогубства.

З 26.02.2021 по 05.03.2021 засуджений ОСОБА_8 перебував на лікуванні в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заходи заохочення не застосовувались.

З 20.04.2021 і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91), де характеризується негативно, під контролем дотримується норм, що визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня виконує під контролем, двічі притягався до дисциплінарної відповідальності. До суспільно корисної праці не залучається, не заохочувався.

Рішенням комісії, а саме протоколом № 15 від 14.07.2023 засудженому ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Згідно постанови № 66 Спостережної комісії Менської міської ради (протокол № 24 від 03 жовтня 2023 року) застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання визнано передчасним.

Аналізуючи наведене, наявність протягом тривалого часу відбування покарання лише одного заохочення у ОСОБА_8 , апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання захисника в інтересах засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та Розділу VIII КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були предметом розгляду та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

З урахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а також те, що він мав стягнення, негативно характеризувався, неодноразово, а саме 8 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, перебував на профілактичному обліку як особа схильна до самогубства, має лише одне заохочення, тому доводи засудженого ОСОБА_8 про те, що він відбув у встановлену законом частину строку покарання, працював, допоки дозволяв стан здоров`я, те, що з 2022 року не притягався до дисциплінарних стягнень, став на шлях виправлення і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає, що ці обставини мають важливе значення, проте є недостатніми і не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання. Головною передумовою умовно-достроковго звільнення особи є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення і перевиховання, а саме: сумлінного ставлення до роботи, активної участі у суспільну житті установи виконання покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки у побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому доходить висновку, що засуджений не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві за межами установи, тому і передбачені законом підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4