У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/563/23 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 року обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 10 листопада 2023 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених цим Кодексом у розмірі 187 880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень.

Роз`яснено, що обвинувачений ОСОБА_7 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним його викликом, вимогою та визначеною ним періодичністю;

- не відлучатись з території с. Васьківці, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл. без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000123 від 27.04.2023 року щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів контрольного (кримінального) провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 27.04.2023, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з вчиненням тяжкого злочину та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначив, що ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину в умовах воєнного стану, не дивлячись на проходження військової служби, може переховуватись, в тому числі, на території тимчасово непідконтрольній українській владі та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами такого. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_7 жодного разу не прибув на виклики до органу досудового розслідування та під час спілкування в телефонному режимі відмовлявся повертатись в розташування військової частини, про поважні причини неявки не повідомляв.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції зокрема, вказав що судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 триває, підстав для скасування обраного запобіжного заходу не має, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з цим, обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гарантуватиме належну поведінку останнього.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та вказав, що не погоджується з оскаржуваною ухвалою в частині визначення розміру застави обвинуваченому. Зазначає, що його підзахисний про скоєне жалкує та щиро кається, сприяє слідству, впливати на свідків наміру немає, а також бажає і надалі проходити військову службу. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, при цьому врахувати матеріальний стан підзахисного, оскільки визначений судом розмір застави є невідповідний майновому стану обвинуваченого, є непомірним.

Судове провадження розглядається без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу його захисника у відсутнті учасників обвинуваченого, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_6 про задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 щодо залишення ухвали суду без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому обвинуваченому ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, не гарантують запобігання ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому обґрунтовано обрав запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, що обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого злочину існує й надалі, у зв`язку з цим, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою гарантуватиме належну поведінку останнього, а тому подальше його тримання є виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання апеляційного суду, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції, визначаючи розмір застави не врахував майнового стану обвинуваченого, обставин даного кримінального провадження, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченим злочину, даних про його особу, майновий стан, та дійшов вірного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суддя, навів в ухвалі достатні обґрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника-адвоката ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді