УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 642/2123/21

провадження № 51-3809 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2023 року щодо неї з доданим клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком цього суду від 26 листопада 2020 року і остаточно призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 вересня 2023 року засудженій ОСОБА_4 повернуто її касаційну скаргу на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України у зв`язку з тим, що вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку.

На адресу Верховного Суду 06 лютого 2024 року від засудженої надійшла нова касаційна скарга, датована і підписана нею 25 січня 2024 року, з доданим клопотанням про поновлення строку касаційне оскарження.

Засуджена не погоджується з ухвалою апеляційного суду від 23 травня 2023 року та порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати

у стані невизначеності.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ухвалу Полтавського апеляційного суду було постановлено 23 травня 2023 року та проголошено того ж дня, тоді як з касаційною скаргою засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду вже після закінчення тримісячного строку на оскарження вказаного судового рішення, що нею не заперечується з огляду на її клопотання про поновлення цього строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджена ОСОБА_4 зазначає, що вже зверталася до Суду з касаційною скаргою від 19 вересня 2023 року, яку було залишено без руху у зв`язку з її недоліками, які нею усунуто не було, з огляду на те, що вона перебувала на лікуванні у медичній частині виправної колонії, а захисника їй вчасно надано не було.

Однак, наведені обставини не підтверджуються наявними у суді касаційної інстанції матеріалами та не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Засуджена ОСОБА_4 дійсно неодноразово зверталася до Верховного Суду з касаційними скаргами на судові рішення щодо неї.

Так, ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 червня 2023 року касаційну скаргу засудженої було залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 цього Кодексу, а згодом ухвалою від 18 серпня 2023 року повернуто, оскільки скаржницею не було усунуто недоліки касаційної скарги в установлений для цього строк.

У цій же ухвалі йшлося про те, що згідно з ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, чого засудженою зроблено не було.

19 вересня 2023 року, тобто вже поза межами строку на касаційне оскарження, на адресу Суду від засудженої надійшла нова касаційна скарга без долученого до неї клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, як наслідок її, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, було повернуто ухвалою касаційного суду від 25 вересня 2023 року.

З огляду на викладене, твердження засудженої, що недоліки касаційної скарги від 19 вересня 2023 року (яку було їй повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України) усунуті не були з незалежних від неї причин є незрозумілими та такими, що суперечать даним, що містяться в матеріалах провадження.

Необґрунтованими є і посилання засудженої на факт перебування її у медичній частині через хворобу, як на підставу для поновлення строку касаційного оскарження, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх доводів скаржниця до касаційної скарги не додає.

Колегія суддів також звертає увагу, що відсутність захисника, на що серед іншого посилається засуджена, не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження та не може слугувати підставою для його поновлення, як це передбачено ч. 1 ст. 117 КПК України.

До того ж засуджена могла підписати договір про надання правничої допомоги з будь-яким захисником або скористатись послугами Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Що стосується вказівки ОСОБА_4 про те, що їй не було вчасно надано захисника, то вона також є безпідставною, оскільки не підтверджена будь-якими доказами, які могли б про це свідчити.

Крім того, як видно з матеріалів провадження, в суді апеляційної інстанції інтереси засудженої ОСОБА_4 представляв захисник ОСОБА_5 , а тому незрозуміло чому засуджена не скористалася його допомогою для складання касаційної скарги.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити засудженій ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Повернути засудженій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2023 року щодо неї з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3