ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2954/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1564/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Самовільне залишення військової частини або місця служби
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000756 від 26.04.2023 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 01.12.2023.

Цією ж ухвалою визначено суму застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 107360 гривень., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області. При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити. У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; 3) здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На зазначену ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив про те, що судове рішення постановлене внаслідок однобічного, необ`єктивного та упередженого судового розгляду. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що судом було порушено його право на захист. Посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000756 від 26.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

02.10.2023 року прокурор у провадженні звернувся до суду першої інстанції із клопотанням, в якому просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховування від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції вважав, що на час розгляду клопотання не перестали існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з цим, з огляду на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, суд першої інстанції вважав за можливе визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу обвинуваченого.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та у подальшому продовжено указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 відповідно.

Відповідно до відомостей матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно ч. 1 ст. 183 КК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно до положень ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд при розгляді клопотання, у відповідності до ч.7 ст. 176 КПК України та з огляду на введення воєнного стану в Україні, обґрунтовано дійшов висновку, про необхідність задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки застосувати до військовослужбовця, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, КПК України не передбачено.

Вищенаведені обставини вказують на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.

Доводи обвинувачеого щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Відповідно до п. 2) г ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» під час дії воєнного стану військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували наявність відповідних підстав для звільнення ОСОБА_7 з військової служби.

Не надано таких доказів і під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Доводи в апеляційній скарзі про наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання та реєстрації - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованості ухвали суду є безпідставними, оскільки судом першої інстанції було належним чином перевірено та досліджено докази, надані прокурором та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, висновки суду належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосувати до військовослужбовця, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, інший, менш суворий вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, КПК України не передбачено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що слідчий суддя суду першої інстанції всупереч вимог ч.8 ст. 176 КПК України застосував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Враховуючи те, що прокурором ці обставини не оспорювались в апеляційному порядку і він погодився з таким рішенням, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості скасувати рішення в цій частині, оскілки погіршити становище підозрюваного за апеляційною скаргою захисника є процесуально неможливим.

При цьому належить врахувати, що застосування в цій категорії справ запобіжного заходу окрім тримання під вартою прямо суперечить процесуальному законодавству ч.8 ст. 176 КПК України, на що належить звернути увагу процесуального керівника та слідчого судді суду першої інстанції щодо повторного вирішення питання про обрання або продовження запобіжного заходу.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :