Номер провадження: 11-сс/813/104/24
Справа № 522/7191/23 1-кс/522/7554/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000109 від 17.03.2023 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рубіжне Луганської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України,

встановив:

СВ УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000109 від 17.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.2 ст.436-2, ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.114-2 КК України.

Постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 27.11.2023 року матеріали кримінальних проваджень №0000109 та №0000434 об`єднані в одне провадження за №0000109.

В об`єднаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, скоєного за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 року, о 05:00 год ранку, за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_9 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з вказаними обставинами, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023), від 26.07.2023 № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023).

Після початку широкомасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України, 05.11.2023, приблизно о 23:00 години, у громадянина України ОСОБА_8 , який усвідомлював, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, усвідомлюючи при цьому, що така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

На виконання свого злочинного умислу, 05.11.2023 року, приблизно о 23:00 год, ОСОБА_8 , перебуваючи навпроти приміщення магазину меблів "Меблік", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи відеокамеру власного мобільного телефону марки ZTE, модель А7030, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 , зафіксував на відеозапис бойову роботу підрозділів Збройних Сил України, а саме - сил протиповітряної оборони, під час масованої комбінованої атаки збройними силами Російської Федерації на певні об`єкти у м. Одесі і в Одеській області із застосуванням ракет різних типів і ударних безпілотних літальних апаратів під час загальної бойової збройної агресії російської федерації проти України, за змістом якого можливо ідентифікувати на місцевості розташування вогневих позицій окремих підрозділів Збройних Сил України.

Продовжуючи таку свою протиправну діяльність, 05.11.2023, приблизно о 23:00 год, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, враховуючи, що така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, прямої загрози національній безпеці України, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки ZTE, модель А7030, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 , приєднаний до мережі Інтернет, будучи зареєстрованим в соціальній мережі «Tik Tok» (соцмедійному застосунку для створення і поширення відеофайлів та онлайн-трансляцій) як користувач « ОСОБА_10 », ім`я користувача " ОСОБА_11 ", web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 , поширив, шляхом розміщення опублікування, на зазначеній сторінці в соціальній мережі «Tik Tok», попередньо створений ним вищевказаний відеозапис (веб-адреса відеозапису: ІНФОРМАЦІЯ_2, на якому ним було зафіксовано на відео бойову роботу підрозділів Збройних Сил України, а саме - сил протиповітряної оборони, під час масованої комбінованої атаки збройних сил Російської Федерації на об`єкти у м. Одесі і в Одеській області із застосуванням ракет різних типів і ударних безпілотних літальних апаратів в ході збройної агресії російської федерації проти України, за змістом якого можливо ідентифікувати на місцевості розташування вогневих позицій таких підрозділів Збройних Сил України.

Після цього, поширений, опублікований ОСОБА_8 відеозапис із вказаною інформацією почав бути доступним для загального ознайомлення необмеженоиу колу осіб, що відвідували створену ним і відкриту для загального доступу сторінку (акаунту) " ОСОБА_10 ", ім`я користувача " ОСОБА_11 ", в соціальній інтернет мережі «Tik Tok» (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також автоматично поширилась як сповіщення всім користувачам соціальної інтернет мережі «Tik Tok», які «слідкують» за його сторінкою (акаунтом) « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Також встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 у розділі «слідкувачі» сторінки (акаунта) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ім`я користувача « ОСОБА_11 », в соціальній інтернет мережі «Tik Tok» наявно 2781 користувача, серед яких поширений ОСОБА_8 відеозапис такого змісту переглянуло 41,3 тис. користувачів, вподобало 609 користувачів, прокоментувало 85 користувачів, а також завантажили цей відеозапис з мережі Інтернет 105 користувачів.

За змістом поширеного ОСОБА_8 вищевказаного відеозапису можливо ідентифікувати на місцевості розташування вогневих позицій підрозділів Збройних Сил України. Інформація про розташування вказаних підрозділів Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами у відкритому доступі не розміщувалась. Поширення викладеної інформації може завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України.

27.11.2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

27.11.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України за кваліфікуючими ознаками - поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

28.11.2023 року слідчий СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; знищення, приховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; а також вчинення нових кримінальних правопорушень, що підтверджується його бажанням зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 25.01.2024 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано:

-відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, зокрема суб`єктивної сторони та 09.11.2023 року до повідомлення про підозру та проведення обшуку ОСОБА_8 видалив відео зі своєї сторінки в «TikTok», тобто зрозумів абсурдність свого вчинку;

-відсутність та не доведеність ризиків, які слугують підставами для застосування найсуворішого запобіжного заходу;

-слідчий в клопотанні безпідставно посилається на вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 110-2 КК України в кримінальному провадженні №0000109 від 17.03.2023 року, в той час як відомості про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України внесені до ЄРДР 27.11.2023 року в рамках кримінального провадження №0000434.

Разом з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали. Мотивуючи подане клопотання захисник зазначає наступне:

- договір про надання правової допомоги укладений 01.12.2023 року та лише 05.12.2023 року захисник був ознайомлений з матеріалами провадження та отримав ухвалу слідчого судді від 29.11.2023 року;

- 11.12.2023 року вперше подано апеляційну скаргу, однак вона була повернута ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.12.2023 року;

- 14.12.2023 року захисник особисто отримав копію ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги;

- на виконання ухвали апеляційного суду, 19.12.2023 року, захисник повторно звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та не заперечував проти клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження дослідивши матеріали судового провадження, а також долучені захисником документи; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо доводів клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що захисник ОСОБА_7 участі в судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу не приймав, договір про надання правової допомоги уклав 01.12.2023 року, а копію ухвали слідчого судді від 29.11.2023 року отримав 05.12.2023 року. В подальшому, 11.12.2023 року, захисник вперше подав апеляційну скаргу, яка була повернута ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.12.2023 року, яку захисник отримав разом з апеляційною скаргою особисто 14.12.2023 року.

19.12.2023 року, на виконання ухвали апеляційного суду, захисник повторно звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів вважає, що доводи клопотання заслуговують на увагу, а тому з метою забезпечення права доступу сторони захисту до суду, на виконання положень ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу підозрюваному, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ухвала містить достатнє мотивування прийнятого рішення, з посиланням на всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею на законних підставах не визначено розмір застави підозрюваному як альтернативного запобіжного заходу при обранні запобіжного заходу у виді триманні під вартою, з огляду на таке.

Згідно ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Тобто законодавцем визначено, що під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, за наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК, застосовується запобіжний захід виключно у виді тримання під вартою.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що долучені до клопотання, які підтверджують наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, а саме:

- протоколами оглядів від 06.11.2023 і від 09.11.2023 , згідно з якими оглянуто належну ОСОБА_8 сторінку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в соціальній мережі "TikTok" та поширений ним вищевказаний відеозапис;

- протоколом обшуку від 27.11.2023, згідно з яким в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено належний йому мобільний телефон марки ZTE, модель А7030, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 , використаний ним для фіксування і розповсюдження вищевказаного відеозапису;

- показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які ознайомлювалися з вищевказаним відеозаписом на належній ОСОБА_8 сторінці " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в соціальній мережі " ОСОБА_16 ";

- показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які підтвердили поширення ОСОБА_8 вищевказаного відеозапису на його сторінці " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в соціальній мережі " ОСОБА_16 ";

- листом військової частини НОМЕР_4 № 350/174/20/1905/ж від 14.11.2023, листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 5004/ВДІА/дск від 14.11.2023, згідно з якими поширена ОСОБА_8 інформація щодо розташування Збройних Сил України є достовірною; за змістом поширеної ним інформації можливо ідентифікувати на місцевості розташування підрозділів Збройних Сил України; інформація про розташування вказаних підрозділів Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами у відкритому доступі не розміщувалась; розголошення вказаної інформації може завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України та інш. докази, долучені до клопотання слідчого.

Вказані докази в повній мірі враховані слідчим суддею та вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкримінований йому злочин і ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Доводи захисника про відсутність в діях підозрюваного суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, колегія суддів визнає передчасними та декларативними, оскільки ці обставини можуть бути предметом розгляду на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваного, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки останній на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Слідчим суддею враховано, що підозрюваний, розуміючи тяжкість можливого покарання може вдатися до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків та інших учасників, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд вважає цілком можливим вчинення підозрюваним дій, передбачених п.2 ч.1 ст.177 КПК, а саме може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки останній за версією слідства розміщував в засобах масової інформації відомості, які могло завдати реальної шкоди обороноздатності нашої держави.

Також, колегією суддів не виключається ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній здійснюючи інкриміновані йому дії вочевидь розумів їх протиправність, але свідомо здійснював фіксацію роботи ППО та транслював її в прямому ефірі під час обстрілу м. Одеси, хоча був обізнаний про заборону таких дій.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах не визначав альтернативний запобіжний захід у виді застави, так як відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, пов`язаного проти основ національної безпеки України.

На підставі викладеного, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Крім того, за повідомленням учасників провадження досудове розслідування перебуває на завершальній стадії, а тому доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК або під час підготовчого судового засідання в порядку ст.315 КПК.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 ,в кримінальному провадженні №0000109 від 17.03.2023 року, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4