Провадження №1-кп/127/476/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2021 р. за № 0001291, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 , заявив клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, мотивуючи клопотання тим, що згідно обвинувального акту вказані особи обвинувачуються в тому, що вони із застосуванням фізичного насильства вимагали неіснуючий борг в потерпілого ОСОБА_10 . Під час судового розгляду даного кримінального провадження було допитано потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив суду відомості, що повністю суперечать даним обвинувального акту та напряму впливають на кваліфікацію дій обвинувачених. В подальшому ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 в якій зазначає, що ОСОБА_5 будь-яких дій насильницького характеру щодо нього не вчиняв і просив змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_5 . Після звернення до суду із вказаною заявою на потерпілого чинився протиправний тиск з метою примусити його відмовитись від вищезазначеної заяви. Наслідком такого тиску став виїзд потерпілого за межі території України та його відеозвернення до ДБР із заявою про вчинення відносно нього злочину працівниками поліції. Таким чином, згідно показань потерпілого, дії обвинувачених підпадають під кваліфікацію ст. 356 КК України. Відповідно до чинного КПК та сталої практики Верховного Суду та ЄСПЛ вирішення питання про продовження строку тримання під вартою судом проводиться за правилами обрання такого запобіжного заходу. Так, суд серед іншого суд має перевірити обгрунтованість підозри чи обвинувачення, перевірити наявність ризиків, визначених в ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення в свою чергу має довести належними та допустимими доказами наявність усіх ризиків, на які йде посилання в клопотанні про продовження строків тримання під вартою та обгрунтувати неможливість застосування судом більш м`якого запобіжного заходу. Суд, при визначенні запобіжного заходу ОСОБА_5 має взяти до уваги той факт, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому твердження прокурора про наявність такого ризику як продовження вчинення злочинів є безпідставними. ОСОБА_5 не може будь-яким чином пошкодити чи знищити докази у кримінальному провадженні оскільки стадія розгляду кримінального провадження передбачає ту обставину, що сторона обвинувачення зібрала усі докази, на які має посилатись та надає їх до суду. Ризик можливості впливу на свідків у кримінальному провадженні має бути підтверджений належними доказами спроб обвинувачених впливати на таких свідків. Посилання на те, що обвинувачені можуть якимось чином ухилятись від суду є безпідставним, оскільки жоден з них не намагався зникнути з місця події, в розшуку не перебували, під час розгляду кримінального провадження займають активну позицію щодо доведення своєї невинуватості. Посилання на те, що мій підзахисний не має стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходу не відповідають дійсності та не може бути визнане ризиком. Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 має сім`ю та малолітніх дітей на своєму утриманні, які через перебування в декретній відпустці їх дружин, перебували повністю на його утриманні. Відсутність офіційного працевлаштування не може сприйматись як відсутність постійного джерела доходів. Також не доведено та не може бути доведено будь-яким належними чи допустимим доказам існування інших ризиків, визначених чинним КПК. Будь-які припущення про існування обставин, на які посилається сторона обвинувачення, не може братись судом до уваги та має трактуватись на користь обвинувачених. Разом з тим, обставини, які свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 стійких соціальних зв`язків, підтверджена матеріалами справи та свідчить про те, що ОСОБА_5 зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби із застосуванням електронних засобів контролю. Так, ОСОБА_5 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має родину та постійне місце проживання. Окрім того, слід зазначити, що відповідно до медичних документів, наданих суду стороною захисту та установою виконання покарань, в якій утримується ОСОБА_5 , останній має онкологічне захворювання та потребує обстеження та лікування в умовах стаціонару. Згідно довідки УВП №1 необхідне обстеження та лікування в умовах СІЗО ОСОБА_5 забезпечене бути не може. Усі вказані обставини свідчать про те, що соціальні зв`язки та інші стримуючі фактори щодо ОСОБА_5 значно переважають над гіпотетичними та не підтвердженими доказами ризиками, на які посилався прокурор в своєму клопотанні та які були безпідставно взяті судом до уваги. Просив змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_8 та просив змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби просив відмовити. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дані ризики не зменшилися, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. Що стосується заяви потерпілого, наданої захисником на диску, вважає, що достовірно особу потерпілого з даного відеозапису встановити не можливо. Крім того, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Де на даний час перебуває потерпілий судом не встановлено, в судові засідання він не зявляється.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як вбачається з положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 15.00 год. 26.06.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2022 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 28.07.2022 року включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2022 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 19.09.2022 року включно.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2022 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 14.11.2022 року включно.

В подальшому Вінницьким міським судом Вінницької області неодноразово продовжувався строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 Кримінального кодексу України, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей, в зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Згідно листа Філії Державної установи "Центр охорони здоров`я" ДКВС України у Вінницькій області від 22.05.2023 року №794/Ві-23вих. на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 року щодо надання медичної допомоги ОСОБА_5 , було проведено його медичний огляд. На даний час стан його здоров`я задовільний, може перебувати під вартою в умовах слідчого ізолятора.

Відносно ризику переховування від суду, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

При цьому тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, не мав постійного місця роботи та джерела доходів, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи обвинувачених під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, оскільки має постійне місце проживання та дітей, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотання. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченого.

Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховує, що свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із потерпілим та свідками, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, особи обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачені та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися.

Позицію сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду.

Що стосується заяви потерпілого про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , яка записана на диску та надана стороною захисту, суд зазначає, що достовірно особу потерпілого з даного відеозапису встановити не можливо.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 94 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд зазначає, що на даний час місце перебування потерпілого не встановлено, на неодноразові виклики в судові засідання він не з`являється. Враховуючи викладене, таку заяву потерпілого суд оцінює критично.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 331 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя