У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/375/24 № 1-кс/610/274/2024
м. Балаклія15 лютого 2024 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю

прокурора: ОСОБА_2 ,

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 (відеоконференція),

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000103 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Андріївка Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_2 ; громадянина України; з базовою загальною середньою освітою; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; раніше судимого 3 рази, крайній раз:

17.01.2008 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115, 71 КК України до 13 р. позбавлення волі, звільнений 11.12.2018 умовно-достроково на невідбутий строк 8 міс. 21 день,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтовано повідомленням про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

oнезаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;

oвчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримав із наведених у ньому підстав.

Підозрюваний і його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 13.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

13.02.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

«12.02.2024 близько 18:00 години ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який раніше вчиняв умисне вбивство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті людині, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, в ході бійки наніс ОСОБА_7 один удар кулаком руки по обличчю, від якого той впав на підлогу, після чого на кухні зі столу взяв до правої руки кухонний ніж, сів зверху на ОСОБА_7 та умисно наніс один удар лезом ножа в життєво-важливий орган ОСОБА_7 , а саме в передню ліву частину грудної клітини в проекції серця, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді відкритого проникаючого колото-різаного поранення серця, гемоперікард, яке відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, однак не довів свій злочинний умисел, направлений на вбивство до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_8 , який відтягнув ОСОБА_3 від ОСОБА_7 ».

Надана стороною обвинувачення сукупність матеріалів кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження, до моменту вирішення обвинувачення по суті, є достатньою для обґрунтованості повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується:

1)даними протоколу огляду місця події від 12.02.2024, проведеного з 22:29 год по 23:38 год за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: ніж з рукояткою коричневого кольору; змив на ватну паличку з поверхні рукоятки ножа; футболку поло темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та пошкодженням; три ножі з рукоятками темно-коричневого, білого та світло коричневого кольору;

2)даними протоколу огляду місця події від 13.02.2024, проведеного з 01:30 год по 02:24 год за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: кофту (толстовку) з капюшоном темно-синього кольору з отворами праворуч від лівого бокового шву; куртка чорного кольору «Famous brand» з пошкодженням тканини розміром 1, 2*18 мм;

3)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 12.02.2024 близько 17.00 год разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 прийшли додому до ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . В ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 виник конфлікт, вході якого ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_7 в область обличчя кулаком, потім штовхнув його, від чого ОСОБА_7 впав на спину. Потім ОСОБА_3 накинувся на нього зверху та продовжував наносити удари в область обличчя кулаком. ОСОБА_7 намагався відбивати удари. Згодом вони перемістилися в приміщення коридору. Там ОСОБА_3 , сидячи зверху на ОСОБА_7 , наносив йому удари кулаком в область лівої сторони грудної клітини зверху. ОСОБА_8 підбіг до них та відтягнув ОСОБА_3 від ОСОБА_7 , помітивши у останнього кров в районі передньої поверхні грудної клітини зліва. При цьому в руках ОСОБА_3 свідок ножа не помітив. Проте він побачив в області грудної клітини у ОСОБА_7 поріз. ОСОБА_8 сказав ОСОБА_3 викликати швидку допомогу, натомість він викликав таксі, й ОСОБА_8 і ОСОБА_7 поїхали додому до останнього;

4)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 12.02.2024 о 18:48 год йому зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що його рідного брата ОСОБА_7 «підрізали, в нього ножове поранення». ОСОБА_11 поїхав на велосипеді до брата додому. У дворі стояли брат і ОСОБА_8 . ОСОБА_7 хитався і тримався рукою в області серця, пояснив, що його підрізали та показав різану рану в області грудної клітини. Після цього свідок зателефонував у службу «103». Допоки вони чекали бригаду швидкої, свідок намагався надати брату першу медичну допомогу, та з`ясувати, що трапилось, і хто його підрізав. На що ОСОБА_12 назвав ім`я « ОСОБА_13 »;

5)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що співживає із ОСОБА_3 близько 5 років. 12.02.2024 приблизно о 18:45 год їй зателефонувала сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_15 , та повідомила, що він когось «підрізав». Намагаючись дізнатися, що сталося, вона спочатку зателефонувала ОСОБА_3 , а потім приїхала додому. Приблизно о 20:30 год ОСОБА_3 розповів свідку, що він сидів розпивав алкогольні напої з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 (прізвище не відоме, раніше їй не знайомий). Потім між ними зав`язалася бійка, ОСОБА_3 взяв кухонний ніж зі стола та «підрізав» ОСОБА_12 . Після чого він приніс з кухні кухонний ніж з держаком коричневого кольору, та повідомив, що саме цим ножом він наніс ушкодження ОСОБА_12 . Клинок ножа був зігнутим, на ножі крові не було. Свідок помітила, що в будинку була трохи порушена обстановка, а саме: холодильник та газова піч були трохи зміщені зі свого місця, на печі була відламана ручка. Крові ніде не було. У дворі лежала чоловіча футболка, яка ОСОБА_3 не належала;

6)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 12.02.2024 близько 18.00 год знаходився біля магазину «Любава» по вул. Балаклійська в смт Андріївка. Продавець ОСОБА_10 йому повідомила, що цього ж дня у вечірній час до магазину приїздили ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , останній попросив у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати дружині ОСОБА_17 . З телефонної розмови вона почула, що у нього вдома якісь проблеми, про які розповість, коли дружина прийде додому. Потім до свідка підійшов ОСОБА_8 та розказав, що ОСОБА_3 підрізав ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_18 попросила свідка проїхати до місця проживання ОСОБА_3 . По приїзду, свідок побачив біля подвір`я ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , всі знаходились в нетверезому стані. ОСОБА_16 відвіз на своєму автомобілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до останнього додому;

7)даними довідки, виданої КНП БМР ХОР «Обласна клінічна лікарня» від 13.02.2024, з якої встановлено діагноз ОСОБА_7 : відкрите проникаюче колото-різане поранення серця, гемоперікард;

8)даними протоколу затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України від 13.02.2024, в ході якого проведено особистий обшук затриманого та вилучено: чорну кофту с капюшоном, штани зелені, берці;

9)даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 , в ході якого свідок відобразив події, що відбувалися 12.02.2024 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

До того ж у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_3 повідомлено 13.02.2024, що стало початком притягнення його до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Підозрюваний раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тому існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, у тому числі проти життя та здоров`я особи.

ОСОБА_3 має неповну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується в цілому посередньо, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а це особливо тяжкий злочин, в сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, вчинений в умовах воєнного стану, у тяжкий для держави та людей час, на ґрунті сварки, виниклої у сані алкогольного сп`яніння, цей злочин є надзвичайно небезпечним, адже людина, її життя, здоров`я, честь і гідність та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, що може свідчити про підвищену суспільну небезпеку останнього.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення здійснення досудового розслідування, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, натепер не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до вимог ст. 182-183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, інших даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з огляду на те, що інкримінований злочин вчинений із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосування застави не вбачається можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-201 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.10 години 12 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

3.Зобов`язати слідчих, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_3 про тримання під вартою останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1