Справа №303/8440/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника обвинувачених ОСОБА_10 , перекладача ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000330 від 14.05.2021 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою 9 класів, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч. 2, 263 ч.2 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою 9 класів, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и в:

Неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 близько 18 год. 00 хв. 13.05.2021 за попередньою змовою між собою та двома особами, кримінальне провадження відносно яких виділено в окреме провадження у зв`язку з їх оголошенням у розшук, знаходячись на пероні залізничної станції «Мукачівприлад» по вулиці Київській в м.Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою відкритого викрадення чужого майна в групі осіб підійшли до потерпілого ОСОБА_4 та відкрито викрали у нього з поясного футляру бувший у користуванні мобільний телефон марки «XiaomiRedmiGO» вартістю 1208 грн. 33 коп. з чохлом до нього вартістю 115 грн. 00 коп.; з лівої кишені вітрової куртки потерпілого ОСОБА_4 бувший у користуванні чоловічий гаманець вартістю 924 грн. 00 коп., в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 800 грн., банківські картки та пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого, після чого з викраденим майном зникли у невідомому напрямку, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3047 грн. 33 коп.

Крім цього, неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою та двома особами, кримінальне провадження відносно яких виділено в окреме провадження у зв`язку з їх оголошенням у розшук, біля 21 год. 05 хв. 01.09.2021, знаходячись під транспортним мостом по вул. Київській в місті Мукачево, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, діючи з умислом на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом нанесли потерпілому ОСОБА_5 удари ногами по різним частинам тіла, чим спричинили останньому фізичний біль та відкрито викрали від потерпілого матерчату сумку чорного кольору вартістю 188 гривень, в середині якої знаходився ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору вартістю 7383 гривень, комп`ютерна мишка марки «Wireless Mouse G-3500» чорного кольору вартістю 172 гривень, зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Extradigital CUA1752» вартістю 58 гривень 82 копійок та шуруповерт марки «Dnipro-М CD-121» вартістю 650 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8451 гривень 82 копійок.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнали свою вину у вчиненні відкритого викрадення майна у потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у вчиненому розкаялися.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він з братом обвинуваченим ОСОБА_6 13.05.2021 перебували на весіллі, з якого вийшли купити цигарки. Магазини поблизу були закриті, а тому вони пішли на вокзал, де зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які сказали, що вони чекають на людину, яка їм винна гроші. Через декілька хвилин ця людина прийшла. Він та ОСОБА_6 стояли збоку, в той час як ОСОБА_13 забрав в ОСОБА_4 телефон, а ОСОБА_12 гаманець, після чого останні сказали їм мовчати та нікому не розповідати про побачене, дали його брату ОСОБА_6 200 грн, після чого він з братом повернулися на весілля.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_14 про обставини вчиненого відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_4 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 своєї вини у вчиненні відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_4 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, їх вина стверджується показами потерпілого та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 13.05.2021 він перебував на залізничній платформі станції Мукачівприлад. До нього підійшов обвинувачений ОСОБА_12 , поклав руку на кермо його велосипеда та сказав, що хоче допомогти йому перейти колію, хоча такого наміру він не мав. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 оточили його, ОСОБА_12 взявся за кермо велосипеда та почав тягнути, ОСОБА_6 взявся за багажник, після чого обвинувачені забрали в нього гаманець з грошовими коштами, який був у лівій кишені вітрової куртки, мобільний телефон та банківські картки, які були у поясному чехлі. Хто саме з обвинувачених вчинив викрадення його майна сказати не може.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: протоколом огляду місця події з ілюстративними таблицями від 06.09.2021, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 вказав на точне місце вчинення кримінального правопорушення, що мало місце близько 18 год. 00 хв. 13.05.2021; протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 06.08.2021 та 09.09.2021, в ході проведення яких потерпілий ОСОБА_4 вказав на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як на осіб, що вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; висновком експерта №СЕ-19/107-21/4264-ТВ від 25.05.2021, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi GO» становить 1208 грн. 33 коп.; чохла до нього 115 грн. 00 коп.; чоловічого гаманця 924 грн. 00 коп.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (грабіж) і вважає вірною кваліфікацію їх дій за ч.2 ст. 186 КК України.

По епізоду відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_5 обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вину свою визнали повністю, визнавши себе винними у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 01.09.2021 він, його брат ОСОБА_6 і ОСОБА_13 направлялися в магазин «Сільверленд» заплатити за послуги інтернету. По дорозі вони зустріли ОСОБА_12 , який вирішив піти з ними додому тією ж дорогою. Вони вирішили пройтись трохи довшою дорогою, після повороту побачили людину, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли за цією людиною, оскільки бачили, що в цієї людини є сумка, а їм сказали зупинитися. Потім він почув звук битого скла, його брат ОСОБА_6 підбіг подивитися, що там трапилося, потім він побачив як його брат біжить в його сторону і говорить, що потрібно втікати. Коли вони бігли біля них пробігли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з сумкою, у якій був ноутбук і шуруповерт. ОСОБА_12 хотів передати йому шуруповерт, але він його не забрав. ОСОБА_13 пробував передати його брату ОСОБА_6 ноутбук, але той також відмовився. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 всі ці речі сховали під куртку. Коли вони втікали з місця пригоди, то він побачив у ОСОБА_12 кастет, який той по дорозі передав ОСОБА_13 . В подальшому їх затримали працівники поліції і побачили у ОСОБА_12 шуруповерт , а у ОСОБА_13 під ногами був ноутбук.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 01.09.2021 він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 направилися до терміналу магазину, щоб заплатити за інтернет. По дорозі зустрили ОСОБА_12 біля заправки, після чого пішли разом. Згодом почув розмову ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про те, що непогано було б заробити трохи грошей. Під мостом зустріли чоловіка похилого віку, до якого першим підбіг ОСОБА_12 та повалив на землю, потім вдарив рукою. ОСОБА_13 наказав йому стати збоку та дивитися щоб ніхто сторонній їх не помітив. ОСОБА_13 намагався забрати від потерпілого сумку. Він намагався їх розборонити, але у нього це не вийшло, після чого він побіг до свого брата ОСОБА_7 та сказав йому йти додому. До моменту пограбування ОСОБА_5 він не знав про наявність у ОСОБА_12 металевого предмету.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, стверджується показами потерпілого.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що близько 21 год. 00 хв. 01.09.2021 він повертався додому. Під транспортним мостом по вул. Київській в м.Мукачево, ззаду йому були нанесені два удари по голові, один удар пляшкою, інший удар металевим предметом, після чого він почав відходити в сторону від нападників і впав на землю. Біля себе він побачив трьох людей поруч і четверту людину, що знаходилась на невеликій відстані від місця події. Вони вимагали від нього зняти сумку і продовжували наносити удари, а потім один із них вихопив його сумку, в якій знаходились ноутбук, комп`ютерна мишка, зарядний пристрій до мобільного телефону та шуруповерт.

Окрім цього, вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, стверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 01.09.2021 - ділянки відкритого типу, яка знаходиться під автомобільним мостом по вул. Київська в м.Мукачево, в ході якого виявлено та вилучено змив з плями бурого кольору та фрагмент скляної пляшки, протоколом огляду місця події ділянки відкритого типу по вул. Б.Хмельницького, 92 в м.Мукачево від 01.09.2021, в ході якого був виявлений ноутбук марки «Lenovo», які визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, висновком експерта №СЕ-19/107-21/8548-ТВ від 13.10.2021, відповідно до якого ринкова вартість ноутбуку марки «Lenovo» IP 310-15ISK із зарядним пристроєм до нього становить 7383 грн. 00 коп., комп`ютерної мишки марки «Wireless Mouse G-3500» 172 грн., сумки для ноутбука марки «Grand-X» - 188 грн. 00 коп.; протоколом слідчого експерименту від 19.10.2021 проведеним за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході якого останній на місці показав та розповів про обставини скоєного відносно нього кримінального правопорушення; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 02.09.2021, в ході проведення яких потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_6 та особу, кримінальне провадження відносно якої виділено в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, як осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 21.09.2021, в ході проведення яких свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особу, кримінальне провадження відносно якої виділено в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, як осіб, які наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , протоколом слідчого експерименту від 21.10.2021 проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_6 та протоколом слідчого експерименту від 21.10.2021, проведенного за участі ОСОБА_7 , в ході яких останні на місці показали та розповіли про обставини вчиненого відкритого викрадення майна ОСОБА_5 .

Доводи захисника обвинувачених ОСОБА_10 про те, що впізнання особи за фотознімками орган досудового розслідування провів з грубим порушенням норм процесуального права і такий доказ сілд визнати недопустимим суд до уваги не приймає, виходячи із слідуючого.

Положення кримінального процесуального закону дозволяють за необхідності, провести впізнання за фотознімками з додержанням вимог, зазначених у частинах першій та другій ст. 228 КПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 228 КПК України фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2021 перед пред`явленням осіб для впізнання у потерпілого ОСОБА_5 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про її зовнішній вигляд, прикмети, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого щодо того чи впізнає потерпілий ОСОБА_5 на пред`явлених фотознімках особу, то останній вказав на фото № 3, на якій був зображений ОСОБА_17 , як на особу злочинця, який вчинив щодо нього протиправні дії. При цьому у протоколі відображено, за якими саме ознаками потерпілий впізнав особу за фотознімками.

Крім цього, всі надані для впізнання фотознімки із зображеннями на них подібних між собою за рисами обличчя осіб чоловічої статі без різких відмінностей між собою. Всі учасники слідчих дії підписали протоколи та не висловлювали будь-яких зауважень до них.

Таким чином, орган досудового розслідування під час проведення зазначених слідчих дій дотримався вимог статей 223, 228 КПК України. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками від 02.09.2021, оскільки як сам хід цих процесуальних дій, так і їх результати оформлено відповідно до ст. 104 КПК України з врахуванням особливостей ст. 228 КПК.

З викладеного вбачається, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само як і обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками (постанова ВС у справі №750/5546/21 від 02.05.2023).

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виходячи із наступного.

В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 КК розбоєм є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці.

З суб`єктивної сторони розбій характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета, з якою здійснюється напад - заволодіння чужим майном. За відсутності такої мети діяння не може бути кваліфіковане як розбій.

Відповідно до ст. 91 КПК вказані обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З наданих стороною обвинувачення доказів, що були дослідженні в судовому засіданні відсутні належні та достатні докази на підтвердження факту наявності у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_18 насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів щодо наявності попередньої змови у обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та осіб, кримінальне провадження відносно яких виділено в окреме провадження, на викрадення майна від потерпілого ОСОБА_5 з використанням кастету.

За висновком судово-медичної експертизи №277/2021у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді забійно-равної рани в тім`яній ділянці голови справа. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердитх тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим можуть бути металевий предмет або скляна пляшка, по давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 01.09.2021 і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинуваення ОСОБА_6 та ОСОБА_19 у здійсненні нападу на потерпілого ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_6 наніс в область голови потерпілому удар металевим кастетом.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що близько 21 год. 00 хв. 01.09.2021 він повертався додому. Під транспортним мостом по вул. Київській в м.Мукачево, ззаду йому були нанесені два удари по голові, один удар пляшкою, інший удар металевим предметом, після чого він почав відходити в сторону від нападників і впав на землю. Біля себе він побачив трьох людей поруч і четверту людину, що знаходилась на нвеликій відстані від місця події. Вони вимагали від нього зняти сумку і продовжували наносити удари, а потім один із них вихопив його сумку, в якій знаходились ноутбук, комп`ютерна мишка, зарядний пристрій до мобільного телефону та шуруповерт.

Інших доказів на підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині розбійного нападу на потерілого ОСОБА_5 із застосуванням кастету стороною обвинувачення не надано.

Суд вважає, що кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 187 КК України не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб. Натомість суд вважає, що під час судового слідства здобуто належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відкритого викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_5 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 інкримінованого їм злочину, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 в справі «Коробов проти України» означає, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ у справі «Веренцов проти України» п. 86, заява № 20372/11 від 11 квітня 2013 року).

Відтак суд дійшов переконання про помилковість кримінально-правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах проти власності» вказано, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Суд вважає, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили з прямим умислом та корисливим мотивом - протиправним заволодінням майном потерпілого ОСОБА_5 ..

Частинами першою та третьою ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Суд за наявності наданих стороною обвинувачення доказів по зазначеному епізоду не може прийти до переконання поза будь-яких сумнівів, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали умисел на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 , тому тлумачить ці сумніви на користь обвинувачених.

Відтак суд дійшов висновку, що поєднання обставин, обстановки, умов, мети та мотивів вчиненого діяння виключає кваліфікацію дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як розбою, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, за ч. 2 ст. 187 КК України, та вважає, що дії обвинувачених слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою группою осіб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що біля 19 год. 30 хв. 01 вересня 2021 року інспектор взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції ОСОБА_20 разом із інспектором взводу патрульної поліції в Закарпатській області ОСОБА_21 заступили на добове чергування по охороні громадського порядку в м.Мукачево, на службовому автомобілі марки " Mitsubishi Outlander" екіпаж «Жасмін-207», які перебували у форменному одязі та відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліції України» здійснювали свої функціональні обов`язки, пов`язані із забезпеченням публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

В подальшому, в ході здійснення патрулювання о 21 год. 18 хв. по радіозв`язку поступило орієнтування відносно чотирьох осіб ромської народності, які вчинили розбійний напад по вул. Богдана Хмельницького в м. Мукачеві, після чого біля будинку №92 по вул. Богдана Хмельницького в м. Мукачеві виявлено неповнолітнього ОСОБА_6 , який побачивши працівників поліції викинув на землю металевий кастет, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці неповнолітній ОСОБА_6 придбав, носив та зберігав при собі до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події 01.09.2021, в ході якого було виявлено та вилучено предмет, з виду схожий на металевий кастет, який згідно висновку експерта, є холодною зброєю та відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом із застосуванням промислового обладнання.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.263 КК України незаконне носіння металевого кастету без передбаченого законом дозволу.

В основу пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 263 КК України стороною обвинувачення покладено наступні докази: протокол огляду місця події - ділянки відкритого типу по АДРЕСА_2 від 01.09.2021, в ході якого вилучено металевий предмет з отвором для пальців рук, який постановою старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження; висновок експерта №СЕ-19/107-21/7779-ХЗ від 15.09.2021, відповідно до якого металевий предмет, наданий на дослідження, відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії; висновок експерта №277/2021 від 02.09.2021, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді забійно-рваної рани в тім`яній ділянці голови справа, що виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим можуть бути металевий кастет або скляна пляшка, по давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 01.09.2021 року і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Окрім цього, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що близько 21 год. 00 хв. 01.09.2021 під транспортним мостом по вул. Київській в м.Мукачево, де ззаду йому були завдані два удари по голові, один удар пляшкою, інший удар металевим предметом, після чого він почав відходити в сторону від нападників і впав на землю. Біля себе він побачив трьох людей поруч і четверту людину на далекій відстані від місця події, вони вимагали від нього зняти сумку і продовжували наносити удари та вихопили його сумку.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що у вересні або кінці серпня 2021 року він в складі екіпажу разом з ОСОБА_22 заступив на зміну, отримавши виклик за фактом нанесення тілесних ушкоджень та викрадення ноутбуку. При в`їзді на вул. Б.Хмельницького вони побачили чотирьох осіб, які рухались у напрямку вул. І.Франка, в одного з них був ноутбук. Високий за зростом обвинувачений намагався скинути куртку, внаслідок чого з неї випав кастет.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що о 19 год. 30 хв. заступила на зміну з напарником ОСОБА_20 . Приблизно о 21 год 30 хв. від чергової частини надійшло повідомлення про грабіж. Виїхавши на виклик на вул. Б.Хмельницького вони помітили чотирьох осіб, які підпали під орієнтування, які при собі мали ноутбук, та почали проводити їх поверхневу перевірку, в ході якої один з осіб скинув кастет.

Обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, вину не визнав, та показав, що не носив та не зберігав при собі металевий кастет, цей кастет належав ОСОБА_12 .

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтвердив, що кастет належав ОСОБА_12 , який в ході втечі після вчинення грабежу передав його ОСОБА_13 , а той, побачивши працівників поліції, кастет викинув.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, і оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності не підтверджують прямо чи опосередковано існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Сумнівний характер вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 саме інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння за ч.2 ст.263 КК України не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

За ч.2 ст.263 КК України передбачена відповідальність за носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Тобто формами вчинення об`єктивної сторони відповідного складу злочину буде носіння, виготовлення, ремонт і збут холодної зброї.

Формулювання обвинувачення, висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_6 , включає таку форму вчинення об`єктивної сторони як носіння холодної зброї.

Згідно абз.2 п.11 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Отже, за висунутого обвинувачення потребує доведення, зокрема, факт переміщення ОСОБА_6 безпосередньо при собі кастету.

Жоден із доказів, покладених органом досудового розслідування в основу обвинувачення, не вказує на ОСОБА_6 як на особу, яка носила про собі кастет.

Так, дані отримані під час огляду місця події від 01.09.2021 року лише підтверджують, що на ділянці відкритого типу по вул. Б.Хмельницького, 92 в м.Мукачево було вилучено металевий предмет з отвором для пальців рук, який знаходився на траві.

Висновок експерта доводить лише той факт, що знайдений під час огляду місця події предмет є холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме кастетом.

При оцінці показів свідка ОСОБА_22 суд враховує, що остання у судовому засіданні спочатку вказала на іншу особу, яка не є обвинуваченим ОСОБА_6 , та не змогла впізнати ОСОБА_6 як особу, у якої було вилучено кастет.

Стороною обвинуваченння не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, шо носіння кастету здійснювалось обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки вказаний предмет не був вилучений безпосередньо у обвинуваченого.

Окрім цього, досліджені судом докази свідчать про відсутність у діях ОСОБА_6 ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, в межах висунутого обвинувачення, а саме носіння холодної зброї. Відсутність хоча б одного із елементів відповідного складу злочину, свідчить про відсутність в діяннях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Аналізуючи всебічно, повно й неупереджено дослідженні у процесі судового розгляду всі фактичні обставини, надані на їх підтвердження докази, оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, суд, з огляду на вказані вище обставини, враховуючи засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, що полягають у тому, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано достатніх переконливих доказів, що свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 236 КК України.

З наведених підстав суд приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 236 КК України, а відтак останнього слід виправдати.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, особи винних, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, мають постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебувають.

Щире каяття, відшкодування завданих збитків потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинення ними злочинів у неповнолітньому віці, суд визнає за обставини, які пом`якшують покарання винних.

Обставин, які б обтяжували покарання винних, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені пом"якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає можливим призначити обвинуваченим покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76, 104 КК України, оскільки на думку суду саме таке покарання є необхідним і буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Питання про долю речових доказів та відшкодування витрат на проведення експертиз суд не вирішує, оскільки такі можуть мати значення для встановлення осіб, причетних до вчинення злочину.

Керуючись ст.ст. 370,373,374, 484 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 ч.1 п.п. 1, 2, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та виправдати через недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 ч.1 п.п. 1, 2, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час без застосування засобів електронного контролю залишити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін до вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1