Справа № 570/4738/21
номер провадження 1-кп/570/80/2023
В И Р О К

1І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області колегіально у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000154 від 01.04.2021 р. щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с. Радянське, Білозерського району, Херсонської області, без реєстрації та постійного місця проживання, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого

24.04.1984 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 140, КК України на 3 роки позбавлення волі,

03.07.1984 р. Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 140 ч. 3 ст. 42 КК України на 5 років позбавлення волі (14.05.1988 р. звільнений по відбуттю строку покарання),

14.12.1988 р. Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, КК України на 3 роки позбавлення волі,

06.07.1989 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України на 5 років позбавлення волі (29.09.1993 р. звільнений по відбуттю строку покарання),

17.01.1995 р. Комсомольським районним судом м. Херсон за ч. 3 ст. 117, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 141 КК України на 15 років позбавлення волі,

14.04.1999 р. Суворовським районним судом м. Херсон за ч. 2 ст. 183-3, ст. 43 КК України на 10 років 6 місяців позбавлення волі (26.03.2008 р. звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 3 дні),

16.03.2009 р. Центральим районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна,

21.08.2009 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна (02.12.2020 р. звільнений по відбуттю строку покарання),

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

31 березня 2021 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали щодо якої виділенні в окреме провадження) групою осіб, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_8 , 1942 р.н., зайшли на подвір`я господарства та в подальшому і в будинок по АДРЕСА_1 , де вчинили розбійний напад на ОСОБА_8 , із застосуванням до неї насильства, небезпечного для здоров`я, внаслідок чого відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 30 тис. 700 гривень, чим заподіяли потерпілій майнову шкоду у вказаному розмірі та фізичну шкоду у виді легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

За вказаних обставин ОСОБА_7 та інша вказана невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи спільно, як виконавці, у вказаний спосіб проникли (увійшли зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_8 ) на територію господарства та в подальшому в будинок останньої, що розташований за вказаною адресою. Надалі ОСОБА_7 та інша вказана особа, діючи спільно та об`єднані єдиним злочинним умислом та реалізовуючи його для негайного заволодіння чужим майном із застосування насильства до потерпілої, в ході розмови раптово здійснили напад на потерпілу ОСОБА_8 та нанесли їй не менше дев`яти ударів ногами та кулаками рук, чим спричинили останній тілесні ушкодження, у виді крововиливу в лівій навколоочній ділянці та на задній поверхні лівої вушної раковини з раною на фоні останнього, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також крововилив в лівій навколо очній ділянці з крововиливом в склеру лівого ока, крововиливи в правій підочній ділянці, на підборідді з поширенням в підщелепну ділянку, в ділянці дуги нижньої щелепи справа, в ділянці дуги нижньої щелепи зліва, в правій скронево-виличній ділянці, на слизовій оболонці нижньої губи справа, на зовнішній та внутрішній поверхнях лівого передпліччя в проекції лівого променево-зап`ясного суглобу, садна на зовнішній та задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого обмежили рухливість останньої шляхом зв`язування рук та ніг скотчем.

Після вказаних дій ОСОБА_7 та інша вказана невстановлена досудовим розслідуванням особа відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 30 тис. 700 гривень, чим заподіяли потерпілій майнову шкоду у вказаному розмірі, а також фізичну шкоду, та з місця події втекли.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 не визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні. Заявив про свою непричетність до вчинення вказаного злочину, вказуючи, що потерпіла це "його сестра во хресті", також вважає відсутніми докази його винуватості. У своїх поясненнях після дослідження усіх доказів по справі, підсудний зазначив, що в день події 31.03.2021 р. близько 15 год. він зі своїм товаришем приїхали в с. Бронники, Рівненського району Рівненської області, оскільки мали намір звернутися до ОСОБА_9 , який опікувався реабілітаційним центром, для влаштування згаданого товариша в такий реабілітаційний центр. Зустріч із ОСОБА_9 у них не відбулась. У вказаний час вони перебували неподалік будинку потерпілої, однак на подвір`я та в сам будинок вони не заходили, із потерпілою не спілкувались. Через деякий час вони поїхали в м. Рівне. Того ж дня близько 23 години ОСОБА_7 з автовокзалу м. Рівне автобусом виїхав в м. Київ, звідки зранку наступного дня, орієнтовно о 10 годині, поїздом відправився в м. Херсон, де в подальшому він був затриманий працівниками поліції. Також пояснив, що раніше він був на території господарства потерпілої ОСОБА_8 та допомагав зрізати горіх, а після вказаної роботи він переодягався у стодолі (господарське приміщення) і там залишив свій одяг. Як його в подальшому його одяг опинився в будинку потерпілої та був там виявлений після події він не знає, однак припускає, що його туди могли "підкинути" працівники поліції та слідчий. Вважає, що потерпіла, яка давала непевні та надумані пояснення, а також і свідки - повідомили суду неправду та його (підсудного) оговорили.

Також, під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 звертався, вказуючи про здійснення відносно нього під час досудового розслідування працівниками поліції погроз та застосування фізичного і психологічного насильства. Заяву ОСОБА_7 для відома та прийняття відповідного процесуального рішення було отримано прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, та 18.08.2022 р. внесено відомості до ЄРДР за № 0000074 за ч. 3 ст. 365 КК України (а.с. 136). Згідно повідомлення ТУ ДБР у м. Хмельницькому за № 11174/14-01-03/23 від 03.05.2023 р. (а.с. 233) 13.01.2023 р. за результатом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000074 від 18.08.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, прийнято рішення про закриття, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У даному випадку, незалежно від заперечення та невизнання винуватості підсудним ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 прямо вказала на підсудного ОСОБА_7 як на особу, яка з іншим своїм спільником напали на неї в її будинку, нанесли їй удари, зв`язали скотчем та забрали з її будинку гроші. При цьому потерпіла чітко та впевнено вказала саме на ОСОБА_7 із зазначенням про конкретні його зовнішні ознаки, риси обличчя, голос, за якими вона ідентифікувала підсудного. Про будь-який тиск на неї зі сторони працівників правоохоронних органів та/або інших осіб щоб оговорювати підсудного потерпіла не вказувала. У своїх поясненнях потерпіла зазначила, що в день події, в кінці березня 2021 р., ввечері вона прибирала на подвір`ї свого будинку по АДРЕСА_1 . В цей час на подвір`я зайшли двоє чоловіків. Один із них звернувся до неї, сказав, що раніше він допомагав їй по господарству обрізати горіх. Також зняв зі свого обличчя медичну маску від COVID-19 та запитував, чи вона його впізнає. Вона візуально впізнала його (дійсно він допомагав по господарству за направленням керівника реабілітаційного центру для соціально незахищених осіб ОСОБА_10 ). На його прохання вона дала їсти йому та його "глухонімому" товаришу (таке визначення потерпіла застосувала умовно, оскільки підсудний так його називав, але пізніше вказані особи говорили між собою, коли побили та зв`язали її і шукали гроші в будинку). Іншу вказану особу не знає і раніше не бачила. Пізніше той чоловік, у якому вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , просив зателефонувати до їх спільного знайомого ОСОБА_9 . Вона (потерпіла) зайшла до будинку, прикривши за собою двері. Обвинувачений без її дозволу зайшов за нею та сказав, щоб вона дала йому телефон, і після цього сильно вдарив її ззаду в голову зліва, наніс ще декілька ударів від чого вона впала та втрачала свідомість. Коли отямилася, лежала животом вниз у тій же кімнаті на підлозі. Відчувала, що їй змотують скотчем ноги. Коли запитала, що їм треба, то їй скотчем заклеїли рот, зв`язали руки і ноги. Вважає, що зв`язували її обоє нападників, які розмовляли між собою. Повідомила, що скотч був не її, а принесений нападниками із собою. Обоє вказаних осіб в будинку перекидали речі та викидали шухляди. Коли вказані особи вийшли із будинку, їй вдалося розв`язатися від скотчу, вона оглянула будинок та виявила, що пропали її гроші: 6 000 (шість тисяч) гривень із сумочки, 700 гривень із гаманця, та зі схованки (за шафою в коридорі у конверті) 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень. Також повідомила, що за вказаних обставин, в будинку у кімнаті її покійного сина вказані особи переодгнулись в його (її покійного сина) одяг, забрали кросівки, сорочку, спортивні штани, а свої речі залишили. Також із серванту забрали телефон. На даний час завдану потерпілій шкоду не відшкодовано. Щодо покарання покладалася на розсуд суду, згідно Закону. В подальшому в судових засіданнях участь не приймала, подавши письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що очевидцем події він не був. Обвинуваченого знає, оскільки останні приходив в "Дім милосердя", яким він ( ОСОБА_9 ) опікується. Чи бачив обвинуваченого 31.03.2021 року ввечері в с. Бронники Рівненської області, не пам`ятає. Повідомив, що про подію дізнався пізніше, також потерпіла йому говорила, що двоє осіб, які раніше допомагали обрізати горіх, просили поїсти та після напали на неї, побили її і забрали в неї гроші та інші речі.

Показання потерпілої та вказаного свідка є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами по справі. Відомості, які вказують про надання потерпілою та вказаним свідками неправдивих показань з метою обмовити підсудного не встановлено. Підстави для сумніву у правдивості таких показань потерпілої та свідка в судовому засіданні не виявлено.

Також судом повно та всебічно досліджено докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, зокрема:

із протоколу огляду місця події від 31 березня 2021 р. з ілюстративною таблицею (т. 1 к.п. а.с. 12-41) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії оглянуто подвір`я та будинок за адресою АДРЕСА_1 , де в будинку зафіксовано порушену обстановку та значний безлад: розкидані та перевернуті речі із відкритих шаф та інших меблів з шухлядами (див. фото т. 1 к.п. а.с. 24-39), було виявлено та вилучено сліди, змиви, взуття, дві металеві виделки, дві керамічні чашки, клейку стрічку та мобільний телефон Nokia. Вказана слідча дія проведена за письмовою згодою власника потерпілої ОСОБА_8 (т. 1 к.п. а.с. 11).

Із додаткового протоколу огляду місця події від 03 квітня 2021 р. з ілюстративною таблицею (т. 1 а.с. к.п. 74-78) вбачається, що в ході повторного проведення вказаної слідчої дії оглянуто територію господарства за адресою АДРЕСА_1 . Під час вказаних слідчих дій потерпіла ОСОБА_8 добровільно видала виявлені нею 02 квітня 2021 р. у своєму будинку речі невідомого походження, а саме: кросівки чорного кольору з біркою "Nike" 44 р. та чорну сорочку з білими полосками з биркою "Topman London". Вказана слідча дія проведена за письмовою згодою власника потерпілої ОСОБА_8 (т. 1 к.п. а.с. 72, 73).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2021 р. із фототаблицею (т. 1 к.п. а.с. 92-96) встановлено, що перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_11 попередньо з`ясовано чи вона зможе впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу - на що ОСОБА_11 відповіла, що зможе впізнати чоловіка, якого вона бачила поблизу господарства потерпілої ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення вказаної сллідчої дії ОСОБА_11 заявила, що впізнає чоловіка під № 2, яким виявився ОСОБА_7 .

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2021 р. із фототаблицею (т. 1 к.п. а.с. 92-96) встановлено, що перед пред`явленням особи для впізнання у потерпілої ОСОБА_8 попередньо з`ясовано чи вона зможе впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу - на що ОСОБА_8 відповіла, що зможе впізнати особу, яка 31.03.2021 р. вчнила на неї розбійний напад. В ході проведення вказаної сллідчої дії ОСОБА_8 заявила, що впізнає чоловіка під № 3, яким виявився ОСОБА_7 .

Звернення підсудного ОСОБА_7 та його захисника про неналежність та недопустимість, як доказів вказаних протоколів впізнання, суд розцінює як необгрунтовані та безпідставні. У своїх поясненнях сам підсудний вказував, що він в день події перебував в с. Бронники, Рівненського району Рівненської області, неподалік господарства потерпілої. Дійсність обставини, що перевірялася в ході проведення такої слідчої дії з участю свідка сторони фактично не оспорювали та під сумнів не ставили. Також у даному випадку сумніви, на які вказували підсудний та його захисник щодо впізнання потерпілою, усунуті під час судового розгляду при дослідженні інших письмових доказів, та при допитах в суді потерпілої, яка вказала, що вона чітко та безсумнівно впізнає у підсудному ОСОБА_7 особу, яка за вказаних обставин вчинила на неї розбійний напад в її будинку. Тому, у даному випадку суд вказує про неспроможність доводів підсудного та його захисника.

Із протоколу слідчого експерименту від 01.06.2021 р. із участю потерпілої ОСОБА_8 (т. 1 к.п. а.с. 98-100) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії потерпіла пояснювала та показувала про вчинений на неї напад, що відповідає вказаним обставин події. Також, в судовому засіданні досліджено відеозапис слідчого експеременту з участю потерпілої від 01.06.2021 року.

Також в судовому засіданні потерпіла своїми поясненнями фактично підтвердила вказані відомості отримані під час слідчого експерименту. У даному випадку суд вказує про інкорпорування пояснень наданих особою під час слідчої дії в поясненя, які надані в судовому засіданні. Крім того, проведення слідчого експерименту відбувалося у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення замірів, дослідів чи випробувань, а не лише виключно проголошення особою пояснень з метою їх процесуального закріплення.

З висновку судово-медичної експертизи від 01 квітня 2021 р. № 282 (т.1 а.с.к.п. 103-104), вбачається що у гр. ОСОБА_8 встановлено тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в лівій навколоочній ділянці та на задній поверхні лівої вушної раковини з раною на фоні останнього, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також крововилив в лівій навколо очній ділянці з крововиливом в склеру лівого ока, крововиливи в правій підочній ділянці, на підборідді з поширенням в підщелепну ділянку, в ділянці дуги нижньої щелепи справа, в ділянці дуги нижньої щелепи зліва, в правій скронево- виличній ділянці, на слизовій оболонці нижньої губи справа, на зовнішній та внутрішній поверхнях лівого передпліччя в проекції лівого променево-зап`ясного суглобу, садна на зовнішній та задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися 31.03.2021 р., не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту, та виникли від дії не менше ніж 9 травматичних дій тупого(их) предмета(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким(и) могли бути рука, нога людини.

З висновку біологічної експертизи від 14.09.2021 р. № СЕ-19/103-21/3585-БД (т.1 к.п. а.с. 279-289), вбачається що проведено дослідження вилученої в будинку за місцем проживання потрепілої ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 під час огляду місця події від 03.04.2021 р. чоловічої сорочки чорного кольору із білими полосками та з биркою "Topman London", та на внутрішніх поверхнях коміра цієї сорочки виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем, який збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 .

Також за клопотанням захисника вказана сорочка також була оглянута в судовому засіданні як речовий доказ.

Інші докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності. Також колегією суддів прийнято процесуальні рішення щодо клопотань про допит інших (крім зазначених вище) осіб та відмовлено у таких, із вказівкою про те, що заявлені особи очевидцями події не були, їх пояснення стосуються інших обставин (проведення впізнання, ін.), сумнівність щодо яких за версією захисту перевірена судом в інший спосіб, та про що вказано вище. Підстав для визнання досліджених доказів недопустимими згідно ст. 86-87 КПК суд не встановив. У даному випадку відсутні підстави вважати, що вказані докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Крім того, суд зазначає, що висновок про допустимість доказів ґрунтується також і на результатах проведення перевірки заяви підсудного шляхом офіційного розслідування (згадане кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000074 від 18.08.2022 року).

При розгляді даної справи, суд забезпечив усім учасникам провадження належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вирішені заявлені клопотання. Стороною захисту, під час судового розгляду суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доказів обвинувачення. Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 підпадають під ознаки злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням в житло.

Доводи захисникапро недоведеність винуватості підсудного та пояснення підсудного ОСОБА_7 про його непричетність до вчинення вказаного злочину суд вважає необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам у даній справі. У такий спосіб захисник та підсудний здійснювали реалізацію своїх прав з огляду на обрану тактику та правову позицію захисту.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обставини, що обтяжує покарання - рецидив кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

За місцем проживання підсудний характеризується посередньо.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, данні про особу винного, його характеристику та відомості про його попередні судимості (т. 2 к.п. а.с. 7-31) стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, враховуючи відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, наслідки вчиненого злочину, ставлення особи до таких наслідків, доводи прокурора, позицію захисника, думку потерпілої, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України. Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. Через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

При прийнятті такого рішення, суд враховує, що підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання підсудному - не встановлено.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Щодо запобіжного заходу. Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий насильницький корисливий злочин повторно, за попередньою змової групою осіб, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_7 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня постановлення вироку 20 грудня 2023 року, та зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення з 19 квітня 2021 року по день набрання вироком законної сили - з розрахунку день за день, згідно ст. 72 КК України.

Продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 діб (до 17 лютого 2024 року включно).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в загальній сумі 29 тис. 190 грн. 26 коп.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області справі № 570/1382/21 від 01.04.2021 р., від 05.04.2023 р., від 06.04.2023 р., від 05.04.2023 р. (т. 1 к.п. а.с. 54, 69, 82, 116).

Речові докази: дві металеві виделки та дві керамічні кружки, мобільний телефон марки Nokia, виявлені та вилучені 31.03.2021 р. (т. 1 к.п. а.с. 55) - повернути потерпілій ОСОБА_8

- куртку синього кольору із чорною вставкою "GLO STORY" та штани синього кольору без надписів (т. 1 к.п. а.с. 117) - повернути підсудному ОСОБА_7 ;

- диски та флеш-носії - зберігати при матеріалах справи;

-інші речові докази - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2