ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/759/23 Номер провадження 11-кп/814/2168/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченого законного представника потерпілоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000056за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він у ніч із 12 на 13 січня 2023 року, близько опівночі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, стягнув потерпілу з дивану на підлогу, після чого умисно наніс їй близько 10 ударів ногами у взутті по тілу, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 5-9, 11-12 ребер зліва, 8-11 ребер справа, лівобічного пневмогемотораксу, правобічного гемотораксу, підшкірної емфіземи, гематоми тулуба, закритого перелому кісток носа, гематоми голови та верхніх кінцівок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

При цьому зазначає, що співпрацював з органом досудового розслідування та не перешкоджав розкриттю кримінального правопорушення.

Стверджує про відсутність у нього прямого умислу на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки перебував у стані афекту внаслідок дій, що були спровоковані потерпілою.

Звертає увагу, що надав потерпілій медичну допомогу шляхом введення знеболюючого засобу та вказує про визнання вини і щире каяття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, думки законного представника потерпілого та прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65, ст.50 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним про особу, враховує обставини, що пом`якшують покарання та наявність обставин, які його обтяжують, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і є справедливим.

При цьому суд, з огляду на щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, а також з урахуванням і тих обставин, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, обґрунтовано призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Доводи апеляційної скарги про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є непереконливими.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для застосування в даному випадку приписів ст.75 КК України, оскільки таке покарання не забезпечить досягнення його мети, визначеної ч.2 ст.50 цього Кодексу.

Адже ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за умисні кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я як потерпілої, так і іншої жінки, на шлях виправлення не став і менше ніж через два місяці після постановлення попереднього вироку вчинив стосовно ОСОБА_9 новий умисний тяжкий злочин.

Враховує колегія суддів і думку законного представника потерпілої, який погодився з вироком суду, а також приймає до уваги те, що ОСОБА_7 , систематично вчиняючи насильство щодо потерпілої, знову безжально, шляхом нанесення численних ударів ногами у взутті, холоднокровно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження жінці з інвалідністю, яка не вчинила щодо нього жодних протиправних дій.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав, які можуть істотно знизити фактичний ступінь тяжкості кримінального правопорушення і особливо ступінь небезпечності винного для суспільства, а тому унеможливлюють звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4