Справа №591/4670/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1375/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор звернувся до суду з окремими клопотаннями про продовження обвинуваченим строку дії раніше застосованого до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави, які обґрунтовані тим, що ризики, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують, і запобігти їм, шляхом обрання відносно обвинувачених іншого, більш м`якого запобіжного заходу, неможливо.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2023 року дані клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2023 року, включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 у свої апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нове рішення, яким обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, захисник ОСОБА_7 посилається на те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не було наведено доказів, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, і в оскаржуваній ухвалі суду обставин, які б свідчать про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як на цьому наполягала сторона захисту в якості альтернативи застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також не наведено. Задовольняючи клопотання прокурора, суд у своєму рішенні послався лише на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються та на його неодноразові судимості, однак, дані обставини не свідчать про необхідність застосування до нього запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою.

При цьому, як вказує апелянт, у даному кримінальному провадженні проведені всі слідчі дії, спрямовані на збирання доказів, які перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення і ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, жодним чином не зможе вплинути на результати розгляду справи судом, крім того, зазначаючи про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор посилався на ймовірність того, що ОСОБА_6 буде порушувати обраний запобіжний захід та зможе продовжувати злочинну діяльність та впливати на свідків, однак доказів на підтвердження таких доводів суду надано не було.

Апелянт вказує, що ОСОБА_6 вважає, що його причетність до вчинення інкримінованих злочинів ґрунтується виключно на припущеннях, без здобуття належних доказів вчинення саме ним зазначених злочинів, при цьому, досить тривале його перебування під вартою несе негативні наслідки для його здоров`я.

Захисник вважає, що у даному випадку для уникнення ризиків, наведених прокурором, до ОСОБА_6 достатнім було б застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 посилається на те, що при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не було враховано те, що він страждає на відкриту форму туберкульозу у стадії загострення і на даний час йому не надається гідне протитуберкульозне лікування медичною частиною ДУ «Сумський слідчий ізолятор», крім того, поза увагою суду залишено те, що на утриманні його підзахисного є малолітня дитина.

Апелянт вказує, що на оскарженні ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 09 травня 2023 року наполягав сам обвинувачений ОСОБА_8 , який вважає що його причетність до інкримінованого злочину ґрунтується виключно на припущеннях та без здобуття належних доказів вчинення ним таких дій, а тому, він просить суд апеляційної інстанції обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та щиро обіцяє, що надану судом довіру він не зрадить.

Про призначення даного провадження до апеляційного розгляду, його учасники обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , їх захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також, прокурор, були повідомлені належним чином, у передбачений законом спосіб.

У направлених на адресу суду заявах захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_7 просили здійснювати апеляційний розгляд даного кримінального провадження у їх відсутність, зазначаючи при цьому, що подані апеляційні скарги підтримують та просять їх задовольнити.

З заявою про розгляд справи уписьмовому провадженні, звернулась, також, і прокурор.

Враховуючи наявність вказаних заяв, а також, тих обставин, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинувачених, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності учасників даного провадження обвинувачених, їх захисників та прокурора, а тому, перевіривши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що у провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Звертаючись до суду з клопотаннями про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на те, що останні обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих злочинів та що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання їм такого запобіжного заходу, не зменшили та існують. При цьому, прокурор вказував, що запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, неможливо, а тому, просив подані клопотання задовольнити.

Обвинувачені та їх захисники заперечили щодо задоволення вказаних клопотань, вважали недоведеними ризики, на які посилався прокурор та вказували на тривалість розгляду даного кримінального провадження.

Перевіряючи доводи зазначених клопотань, судом було встановлено, що як прокурором у клопотаннях, так і в обвинувальному акті, наведено достатньо відомостей, за яких можливо дійти висновку що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні вказаних злочинів.

Крім того, судом було встановлено і обставини, які підтверджують те, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу, не зменшились та є актуальними і на даний час, враховуючи що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 121 КК України), наслідком якого є смерть людини, а ОСОБА_6 ще й у вчиненні корисливого злочину, який, також є тяжким (ч. 4 ст. 185 КК України), негативні характеризуючи дані останніх, а саме, що вони є раніше неодноразово судимими особами, не мають офіційних постійних джерел доходів, офіційних сталих власних міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі доведеності їх вини.

Саме наявність вказаних обставин, і стало підставою для висновку, якого дійшов суд, щодо неможливості застосування ОСОБА_10 та ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів та продовжив строк тримання останніх під вартою, задовольнивши, таким чином, клопотання прокурора.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та на спростування доводів апелянтів щодо недоведеності ризиків, зауважує, що як вищезазначені обставини, так і вчинення обвинуваченими злочинів у період воєнного стану в області, яка межує з країною-агресором, не тільки підтверджує, а й збільшує заявлені прокурором ризики.

Що стосується доводів апелянтів про те, що обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів ґрунтується виключно на припущеннях, то вказані обставини при розгляді питання законності оскаржуваної ухвали колегія суддів до уваги не приймає, оскільки оцінку доказам щодо винуватості чи невинуватості особи надає суд, який у кримінальному провадженні буде по суті ухвалювати остаточне рішення.

Крім того, посилання захисника ОСОБА_7 на те, що у даному кримінальному провадженні проведені усі слідчі дії та зібрані усі докази, які перебувають у сторони обвинувачення, не свідчать про те, що перебуваючи на волі, її підзахисний ОСОБА_6 не зможе вплинути на результати розгляду даної справи, з врахуванням того, що судове слідство на даний час ще триває і не завершено.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 про те, що судом не було враховано стан здоров`я ОСОБА_8 та наявність на його утриманні малолітньої дитини, то колегія суддів зауважує, що вказані обставини перш за все не були враховані самим обвинуваченим і не стали для останнього стримуючим фактором у вчиненні протиправних дій, за які передбачено кримінальну відповідальність і як захід забезпечення кримінального провадження тримання під вартою.

При цьому, зазначаючи про те, що перебуваючи у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», ОСОБА_8 не зможе отримувати належне лікування за своєю хворобою, захисник ОСОБА_9 не вказує, які докази свідчать про те, що в силу своєї хвороби обвинувачений не може перебувати під вартою.

Що стосується доводів захисників щодо того, що їх підзахисні не мають наміру порушувати процесуальну поведінку та перешкоджати розгляду даного кримінального провадження, то вони жодним чином не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не свідчать про наявність підстав для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і з врахуванням фактичних обставин вчинених ними злочинів та наслідків, що настали смерть людини, продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4