Справа № 192/2222/23
Провадження № 1-в/192/237/23
Ухвала

Іменем України

07 грудня 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання,

засудженого 06 квітня 2020 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки,

початок строку відбування покарання: 08.02.2020,

кінець строку відбування покарання: 08.02.2024,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення з СВК-21, у якому посилається на те, що сумлінно ставиться до праці та доводить своє виправлення, має одне заохочення, стягнень не має, раніше звільнявся з установ покарань умовно-достроково.

У судовому засіданні клопотання підтримав, також посилався на те, що сумлінно ставиться до праці, може бути більш корисним на волі, він оступився та вже поніс за це відповідальність, вважає, що виправився.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» вважав, що засуджений не довів свого виправлення та до нього передчасно застосовувати умовно-дострокове звільнення.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, на його думку, засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 08.02.2020, кінець строку відбування покарання: 08.02.2024.

Раніше був судимий:

23.04.2010 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, звільнений 23.07.2010 по відбуттю строку покарання;

22.12.2010 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

23.11.2011 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців, звільнений 26.09.2012 умовно-достроково, не відбутий строк 8 місяців 2 дні;

01.09.2015 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 04.10.2018 умовно-достроково, не відбутий строк 5 місяців 15 днів.

06 квітня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений Красногвардійськии судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 . Державою установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у листопаді 2023 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 11 лютого 2020 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 02 липня 2020 року, працевлаштований на виробництві установи різноробочим, до праці відношення задовільне. За час відбування покарання характеризується задовільно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_3 не конфліктний, на критику реагує не агресивно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує зв`язки з рідними, збитків не має, на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню тільки їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, посередньо ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи (а.с. 8).

02.07.2021 комісією виправної установи відмовлено засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 КВК України), як такому, що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 36).

25.02.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України) як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 39).

04.11.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (ст. 81 КК України) як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с. 47).

За час відбування покарання до засудженого було застосоване одне заохочення (12.04.2022), стягнення не застосовувались (а.с. 9).

Суд враховує посилання засудженого на те, що він працевлаштований, що має одне заохочення та не має стягнень.

Однак, суд звертає увагу, що, як зазначалось вище, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку та дотримання вимог безпеки праці за ІІ та ІІІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре»).

Характеризується засуджений виправною установою задовільно (а не добре), до праці у нього відношення також задовільне, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню тільки їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, посередньо ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи

Суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

За весь час відбування покарання засуджений має лише одне заохочення, які було застосоване до нього ще у квітні 2022 року.

Зважаючи на викладені обставини, суд не може зробити висновок, що засуджений виправився.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1