В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 24 листопада 2023 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003825, яке внесене до ЄРДР 08 серпня 2023 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавська область, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номера обслуги гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України, не судимого,

за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ,

потерпілий - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_5 обвинувачувався за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому за таких фактичних обставин.

07 cерпня 2023 року, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , та побачивши на підвіконнику спальної кімнати мобільний телефон марки «OUKITEL», модель «WP5 Pro», чорного кольору, належний ОСОБА_8 , виник злочинний умисел спрямований на крадіжку вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, розуміючи, що посягає на чужу власність та таємно вилучає чуже майно, на яке він не має ніякого права, з корисливого мотиву та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди власнику, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефону марки «OUKITEL», модель «WP5 Pro», чорного кольору, вартістю 3679 гривень 20 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 3679 гривень 20 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення, їх правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 діючи добровільно, ініціював укладення угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді та врученій йому підозрі у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторони погодились, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Сторони також погодилися, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0003825, яке внесене до ЄРДР 08 серпня 2023 року стосовно: ОСОБА_5 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угоди про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

Також, у судовому засіданні ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра медичну допомогу не отримує, раніше не судимий.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, які визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом від 10 серпня 2023 року, визнано речовим доказом: мобільний телефон марки «OUKITEL», модель «WP5 Pro», чорного кольору, з вставками червоного кольору, об`ємом пам`яті 64 Гб, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора «Lifecell» з номером НОМЕР_4 .

На підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, його слід вважати повернутим власнику.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 24 листопада 2023 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з 24 листопада 2023 року.

Речові докази:

1) мобільний телефон марки «OUKITEL», модель «WP5 Pro», чорного кольору, з вставками червоного кольору, об`ємом пам`яті 64 Гб, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора «Lifecell» з номером НОМЕР_4 , - вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області