Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/785/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000279стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2023, якою задоволено клопотання прокурора та стосовно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 19.02.2021 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2024 включно.

За участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000279 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання 09.11.2023, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції, за клопотанням прокурора, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжено останьому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2024 включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав на необхідність продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані, що підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов'язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов'язків, оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, в складі організованої групи, не працює, оскільки майже 3 роки перебуває під вартою, раніше неодноразово судимий та немає міцних соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід не пов'язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі він буде переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Крім того, зазначає про незаконність його подальшого утримання під вартою, оскільки ризики заявлені в клопотанні прокурором не доведенні, а будь-які докази причетності до злочинної організації матеріали кримінального провадження не містять.

Висунута йому підозра є не обґрунтованою, обшуки проведені незаконно, заборонені речовини, вилучені як речові докази - підкинуті, а кримінальне провадження - штучно створене.

Під вартою він перебуває понад три роки, що є невиправдано тривалим строком, судові засідання постійно відкладаються.

Звертає увагу на те, що він позитивно характеризується, має на меті працевлаштуватись та має сталі соціальні зв`язки. Стан його здоров`я є незадовільний та постійно погіршується, через що він потребує медичного обстеження та лікування.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів встановила, що районним судом дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі злочинної організації, раніше неоднарозово судимий, обставинами, які характеризують його особу, а також відсутність стійких соціальних та виробничих зв`язків, враховуючи відсутність постійної роботи та законних заробітків, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, не досліджено речові та письмові докази.

Також районним судом обґрунтовано враховано і те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Також, суд дійшов до правильного висновку, що оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у скоєні умисного, особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, то відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено на даному етапі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, жодних доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням його під вартою і його доводи про те, що стан його здоров`я є незадовільний та постійно погіршується, через що він потребує медичного обстеження та лікування, оскільки згідно наданої медичної довідки з Кропивницької медичної частини № 14 від 24.05.2023 він перебував та той час під наглядом медичної частини з діагнозом трофічна виразка правої гомілки і отримував щоденно перев`язки, а також потребує оперативного лікування виразки в умовах хірургічного відділення, проте з даної довідки не вбачається, що із вказаним захворюванням ОСОБА_6 не може утримуватись в умовах СІЗО.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, прийнятого судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, враховуючи доводи обвинуваченого з приводу того, що він не отримує належної медичної допомоги в умовах СІЗО та на підставі вимог ч. 1 ст. 206 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи, апеляційний суд вважає необхідним своєю ухвалою зобов`язати начальника Кропивницького СІЗО № 14 забезпечити право на надання невідкладної медичної допомоги та медичнго лікування обвинуваченого ОСОБА_6 в закладах охорони здоров`я, поклавши на процесуального прокурора контроль за виконанням ухвали суду у цій частині.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2023, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 07.01.2024 включно - залишити без зміни.

На підставі ст. 206 ч. 1 КПК України, зобов`язати начальника Кропивницького СІЗО № 14 забезпечити право на надання невідкладної медичної допомоги та медичнго лікування обвинуваченого ОСОБА_6 в закладах охорони здоров`я. Контроль за виконанням даної ухвали суду у цій частині покласти на процесуального прокурора.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2