Справа № 541/140/24
№ провадження 1-кп/541/87/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001319 від 13.11.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутець Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ніч на 28 жовтня 2023 року ОСОБА_6 , з мовчазної згоди власника помешкання ОСОБА_4 лишився ночувати в приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше здійснював неодноразово та яке в ранковий час покинув, лишивши належний йому планшет марки «Bravis» моделі NB753.

28 жовтня 2023 року, в ранковий час (більш точно часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні літньої кухні помітив належний ОСОБА_6 планшет марки «Bravis» моделі NB753, після чого у нього раптово виник умисел на таємне викрадення вказаного майна, достовірно знаючи про його належність останньому.

В той же час, планшет, залишений в приміщенні літньої кухні, що має обмежений простір, з огляду на що набув статусу презумпції «забутої» речі з боку потерпілого ОСОБА_6 , тому ОСОБА_4 мав розуміти, що зовнішні умови, обстановка виявлення свідчить про те, що планшет фактично не вийшов з володіння потерпілого, а лише залишений чи забутий потерпілим на короткочасний період часу, з причин необачності, тому хоча і опинився у приміщенні літньої кухні, але у відомому потерпілому місці. Втім, ОСОБА_4 обізнаний про те хто є власником планшету, і маючи розуміння, що потерпілий повернеться за ним, аби поновити контроль за своїм майном, продовжив чинити протиправні дії.

Потерпілий через незначний проміжок часу звернувся до ОСОБА_4 з проханням повернути планшет, на що останній відповів, що не знаходив його. Так, ОСОБА_4 , не маючи до планшету марки «Bravis» моделі NB753 дійсного та уявного права користування чи володіння, умисно перешкоджаючи потерпілому в поновленні його права володіння майном, маючи реальну можливість його повернути законному власнику, повідомивши неправдиву інформацію про те, що нічого не знаходив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений по теперішній час, таємно, шляхом вільного доступу, викрав планшет марки «Bravis» моделі NB753, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/18056-ТВ становила 790 гривень, який знаходився на дивані літньої кухні, достовірно знаючи, що він належить ОСОБА_6 , протиправно обернув вказану річ на свою користь.

Після чого ОСОБА_4 викраденим майном протиправно розпорядився на власний розсуд, чим повністю довів до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, заподіявши тим самим ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 790 гривень, а саме реалізувавши планшет ОСОБА_7 , а той в свою чергу ОСОБА_8 . В подальшому з добровільної згоди планшет було вилучено в ОСОБА_8 .

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Разом з обвинувальним актом прокурор надіслав до суду угоду про визнання винуватості укладену 10 січня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , зі згоди потерпілої ОСОБА_9 згідно умов якої підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні,виявив щире каяття, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості підозрюваному ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наслідки укладання та затвердження означеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені та зрозумілі сторонам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд кримінального провадження проводити у її відсутність та підтвердила, що претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 немає. Відповідно до наданої згоди на укладення угоди про визнання винуватості з визначеною в угоді мірою покарання погодилася,

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме:таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану - за ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з того, що її умови відповідають КПК України та кримінальному закону, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану - вказує на кваліфікацію діянь за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням йому покарання, узгодженого угодою про визнання винуватості, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання процесуальних витрат - вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену в м. Миргород 10 січня 2024 року, між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- планшет марки «Bravis» модель NB753, чорного кольору, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , що зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1