КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5450/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року за клопотанням прокурора продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.12.2023 року. Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.06.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 325 526 000 (триста двадцять п`ять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч) гривень, що дорівнює 121 284 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та немотивованим. Вважає, клопотання прокурора не містить жодного документу, що підтверджує його доводи. Також прокурор не обґрунтував підставу щодо призначення в якості альтернативи обвинуваченому заставу, яка перевищує передбачений законом розмір. Суд не врахував майновий та сімейний стан обвинуваченого. Вважає, що обраний судом розмір застави є непомірним для обвинуваченого, не відповідає його статкам.

Судом при вирішенні питання про розмір застави приймалося до уваги те, що «іноземній компаніїдіямиОСОБА_8 спричинені збитки в сумі 325 526 000 грн.». Однак, вказана позиція суду не відповідаєдійсності, бореальнихзбитків в ходівчиненнякримінальногоправопорушенняжоднійюридичнійособі не спричинено. ЦепідтверджуєтьсяданимиЄдиногореєструюридичнихосіб, фізичнихосіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких корпоративні права, які за позицією сторониобвинувачення є предметом заволодіння, знаходяться у власності потерпілого.

А тому, вважає, що доводи суду щодо визначення розміру застави з огляду на спричиненні збитки у кримінальному провадженні не відповідають дійсності та є необґрунтованими.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування відправосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2КК України, що є тяжким злочином. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних. Продовження тримання під вартою зумовлене тим, що обвинувачений перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на можливість призначеного йому покарання , у випадку встановлення судом його винності, незаконно впливати на ще недопитаних свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також судом приймалось до уваги той факт, що наразі із проведенням на території України військових дій країною агресором, частина території держави є тимчасово окупованою, що додатково може надати обвинуваченому можливість переховуватись на тій території, яка не підконтрольна органам державної влади.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 4, ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого підтверджують на даному етапі провадження потребу в подальшому триманні під вартою. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Приписи ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмірзастави повинен достатньою міроюгарантувативиконанняпідозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину покладених на неї обов*язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує визначений законом розмір. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про надмірну суму застави, то колегія суддів вважає за необхідне відмітити наступне. Судом першої інстанції визначено розмір застави з урахуванням характеру та обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, розміру збитків, вагомості встановлених ризиків. Даних, які б свідчили про те, що визначений розмір застави є завідомо непомірний для обвинуваченого, щодо його майнового та сімейного стану, апеляційному суду не надано. Посилання захисника на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10.08.22р. в даному випадку є недоречним, оскільки вона не є предметом перегляду апеляційного суду. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, за змістом обвинувачення іноземній компанії спричинені збитки в розмірі 325 526 000 гривень, які не відшкодовані. Приймаючи рішення про обрання ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд визначив попередньо встановлений її розмір, який дорівнює сумі спричинених і зазначених в обвинуваченні збитків. Щодо заперечення захисником факту спричинення збитків, колегія судів відмічає, що на даній стадії судового провадження при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування, продовження щодо особи обмежувальних заходів та не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину. На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не порушив вимогкримінальногопроцесуального закону при встановленні обвинуваченому розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, клопотання прокурора є вмотивованим, а судом достатньо враховано всі обставини, надано їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4