Справа № 305/1415/23
Номер провадження 1-кп/305/338/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів кримінальне провадження внесене 14.06.2023 до ЄРДР за №0000284 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видричка, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов'язаного, несудимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 12.06.2023, близько 23 години, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у приміщенні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область лівого плеча ОСОБА_5 , після чого підняв обома руками та кинув останнього на підлогу, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки лівої плечової кістки із зміщенням, яке кваліфіковане як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненому визнав. Однак, на підставі ст.63 Конституції України, відмовився надавати суду покази щодо обставин події. У вчиненому розкаюється.

Неповнолітній ОСОБА_5 , в судовому засіданні ствердив, що 12.06. 2023, пізно увечері, ОСОБА_7 прийшов до них додому щоб забрати свою співмешканку ОСОБА_8 , яка разом з батьками гостилася. Між ОСОБА_7 та його співмешканкою виникла сварка в яку потім втрутився батько. Він хотів заступитися за батьком, тоді ОСОБА_7 схопив його за плечі почав трусити, після чого кинув через голову на землю. Зранку він прокинувся від того, що у нього сильно боліла рука. Мати відвезла його у лікарню в місто Рахів, де йому поклали гіпс на руку.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, їй відомо, що у день події, мати та батько ОСОБА_9 підсипали картоплю. Увечері під час застілля, ОСОБА_10 , почав суперечку з батьком ОСОБА_9 , який заступився за батька. Після чого, ОСОБА_7 , який знаходився у стані алкогольного сп'яніння, підняв ОСОБА_9 і кинув на землю, через плече, в результаті у ОСОБА_9 - зламана рука.

Свідок ОСОБА_11 , у судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_10 являється його сином. На даний час він проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою, ОСОБА_12 , з якою виховують трьох неповнолітніх дітей. Так, у день події, цивільна дружина ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , допомалага їм з дружиною, підсипати картоплю. Після чого вживали алкогольні напої. Дружина ОСОБА_15 трохи затрималася, до них прийшов ОСОБА_15 . Між ним та ОСОБА_15 розпочалася суперечка, під час якої, його син ОСОБА_9 знаходився поруч, ОСОБА_15 схопив ОСОБА_9 і через плече, кинув на землю. Увечері вони не бачили, що у ОСОБА_9 зламана рука. Наступного ранку відвезли дитину в лікарню, де йому поставили гіпс.

Так, з долучених прокурором та досліджених в ході судового слідства матеріалів кримінального провадження, вбачається наступне.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.06.2023, слідує, що 13.06.2023, із заявою звернулася громадянка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_2 , про те, що 12.06.2023, близько 23 години 55 хвилин, в АДРЕСА_2 , її малолітньому синові ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс тілесні ушкодження, громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_3 .

З висновку експерта №86 від 15.06.2023, слідує, що у громадянина ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки лівої плечової кістки зі зміщенням. Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк події, що мала місце 12.06.2023. Вище вказані тілесні пошкодження не являли собою небезпеку для життя в момент спричинення, але потягли за собою розлад здоров'я більше 21 дня і згідно Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.п.2.2.2 їх слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеня тажкості.

З протоколу проведення слідчого експеременту від 26.06.2023, проведеного із свідком ОСОБА_11 . На місці події свідок ОСОБА_11 показав на коридор із стінами зеленого кольору, де відбувалася суперечка між ОСОБА_4 та малолітнім ОСОБА_5 . Показав місце де стояли ОСОБА_7 та ОСОБА_17 . Після чого продемонстрував як ОСОБА_18 наніс ОСОБА_5 один удар своєю правою рукою у ліве плече ОСОБА_5 . Також, під час слідчої дії, ОСОБА_11 розповів, що після завдання удару у ліве плече, ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_5 двома руками за руки, підняв над землею та кинув кинув ОСОБА_5 на підлогу.

На фототаблицях до протоколу слідчого експеременту відображене місце події, а також відображено, як свідок ОСОБА_11 , вказує на місце та як саме відбувалася суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку, приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , за обставин, зазначених органом досудового розслідування в обвинувальному акті, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Окрім цього, відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі вимог ст.66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд визнає рецедив злочину, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи та у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

З досудової доповіді слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих громадян. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у вийнятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів в межах визначених законодавством.

При призначенні виду, міри покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії нетяжких злочинів, неперебування ОСОБА_4 на спеціальних обліках, а також те, що він у вчиненому щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем свого проживання.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 , через короткий проміжок часу, після винесення вироку суду від 05.05.2023, яким його засуджено за те, що 28 квітня 2023 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної суперечки зі своєю співмешканкою ОСОБА_20 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс скляною чашкою один удар в область голови ОСОБА_20 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді садна лівої потиличної ділянки голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не призвели до короткочасного розладу здоров`я до покарання у виді громадських робіт, на шлях виправлення не став, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив інше умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я малолітньої особи.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність двох обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням позиції прокурора, представника потерпілого, досудової доповіді, керуючись принципами гуманності та справедливості судового рішення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України, у виді обмеження волі, у мінімальному розмірі. При цьому, на думку суду, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, саме такий вид покарання за встановлених судом обставин кримінального правопорушення буде достатнім та необхідним для виправлення й перевиховання обвинуваченого та забезпечить запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження не обирався. Клопотань про обрання такого не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня фактичного приведення вироку до виконання, тобто з дня затримання ОСОБА_4 , на виконання цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1