Провадження № 1-кс/369/3342/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000120 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000120 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000120 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Фастівською окружною прокуратурою Київської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що судовими рішеннями у справах № 12/116-12/21, № 3/132-12, № 21-135-12 задоволено позови заступника прокурора Київської області, пред`явлені в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, ПАТ «Забір`я» про визнання частково недійсним та скасування наказу державного органу приватизації, витребування майна та визнання права власності.

Судами у вищевказаних справах констатовано, що стави, передані на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України від 02.06.1998 № 5-25-7/27 у приватну власність ПАТ «Забір`я» у ході приватизації державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства «Забір`я», є штучними водоймами, тобто об`єктами права власності народу України, які в силу закону можуть надаватися тільки у користування. Враховуючи викладене, наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України від 02.06.1998 № 5-25-7/27 в цій частині визнано незаконним та скасовано, а за державою в особі Фонду державного майна України визнано право власності на в т. ч. на стави нагульні №№ 3-5, 7, стави вирощувальні №№ 1-7, стави вирощувальні (зимувальні) №№ 1-7, що розташовані в с. Забір`я Києво-Святошинського (нині - Фастівського) району; став вирощувальний (площею 23 га) в с. Мотовилівка Фастівського району; став вирощувальний (площею 69 га) в с. Мотовилівка Фастівського району; став «Млинок» (площею 9,3 га) в с. Хутір Млинок Фастівського району; став вирощувальний (площа 52,3 га) в с. Пришивальня Фастівського району; став нагульний № 8 в с. Липовий Скиток Васильківського (нині Фастівського) району.

Так, державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство «Забір`я» перетворено згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області № 5-25-7/27 від 02.06.1998 у відкрите акціонерне товариство «Забір`я» (правонаступником якого було ПАТ «Забір`я», в подальшому - ТОВ «Забір`я») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1996 № 1099 «Про затвердження Порядку перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства».

Стави нагульні, що перебували і перебувають досі у власності держави та у розпорядженні рибогосподарського підприємства, яким і було державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство «Забір`я», є рибницькими ставками - рибогосподарськими водними об`єктами, призначеними для розведення, утримання та/або вирощування об`єктів аквакультури (ст. 1 Закону України «Про аквакультуру»).

Рибницькі ставки, інкубаційні цехи, споруди, будівлі, системи інженерного забезпечення, земельні ділянки, на яких вони розміщені, витрати на поліпшення земель, а також придбані машини і механізми, устаткування, плавзасоби, інвентар, прилади відносилися до основних виробничих фондів (засобів) ставкових рибоводних підприємств, запроектованих згідно з вимогами відомчих норм технологічного і будівельного проектування.

Кожний рибницький ставок є комплексною гідротехнічною спорудою, який створений шляхом будівництва функціонально пов`язаних лінійних і локальних гідротехнічних споруд для створення водного середовища з регульованими параметрами, такими як площа водної поверхні, глибина води, наповнення водою, проточність води, аерація води, годівля риби, перепуск води з одного ставка в інший ставок, спуск води для вилову риби.

Водночас з`ясовано, що на підставі рішення приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 зареєстровано за ТОВ «Забір`я» право власності на майновий комплекс (за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 224) в с. Забір`я Фастівського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської області на підставі рішення наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 02.06.1998 № 5-25-7/27 та технічного паспорту № 10 від 20.06.2018, розробленого ФОП « ОСОБА_5 », до складу якого увійшли 55 гідротехнічних споруд.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції від 06.06.2018), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, серед іншого, на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 3) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 4) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 5) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

З метою впорядкування обліку приватизованого нерухомого майна Фондом державного майна України неодноразово затверджувались порядки підтвердження права власності на нерухоме майно (накази від 22.07.1998 № 1450, від 24.05.2002 № 906, від 25.11.2003 № 2097, від 12.01.2017 № 17), згідно з якими підтвердженням права власності на нерухоме майно відкритих акціонерних товариств, створених в процесі приватизації (перетворенні з державних підприємств), є акт передачі нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства та Перелік нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству.

Згідно з Переліком нерухомого майна, переданого у власність ВАТ «Забір`я» відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 02.06.1998 № 5-25-7/27, жодних гідротехнічних споруд, окрім власне об`єктів під назвою «стави», у власність утвореного у процесі приватизації акціонерного товариства державою не передавалося, так само як і судовими рішеннями у справах № 12/116-12/21, № 3/132-12, № 21-135-12 витребувано на користь держави в особі Фонду державного майна України також «стави».

Тобто подані ТОВ «Забір`я» для державної реєстрації права власності на гідротехнічні споруди документи в дійсності не є передбаченими чинним реєстраційним законодавством документами, які насправді підтверджують право товариства на указане державне майно.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №715-р ( далі розпорядження КМУ № 715-р) Забірська територіальна громада увійшла до складу Боярської міської територіальної громади.

Отже, вказані земельні ділянки фактично розташовані за адресою: Київська область Фастівський район, Забірський старостинський округ.

З урахуванням викладених обставин на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на гідротехнічні споруди, що розташовані за адресою: вул. Озерна 1 в с. Забіря Фастівського району Київської області, а саме: об`єкти нерухомого майна з реєстраційним номером 224, яким зареєстровано право приватної власності ПАТ «Забір`я» на майновий комплекс до складу якого увійшли, у тому числі: гідроспоруда №1, гідроспоруда №2, гідроспоруда №3, гідроспоруда №4, гідроспоруда №5, гідроспоруда №6, дамба №7, кормова площадка №8, гідроспоруда №14, гідроспоруда №15, гідроспоруда №16, гідроспоруда №17, гідроспоруда №18, гідроспоруда №19, гідроспоруда №20, гідроспоруда №21, гідроспоруда №22, гідроспоруда №23, гідроспоруда №24, гідроспоруда №25, гідроспоруда №26, гідроспоруда №27, гідроспоруда №28, гідроспоруда №29, кормова площадка №30, гідроспоруда №31, гідроспоруда №32, гідроспоруда №33, гідроспоруда №34, гідроспоруда №35, гідроспоруда №36, гідроспоруда №37, кормова площадка №74, кормова площадка №91, дамба №92, дамба №93, дамба №94, дамба №95, дамба №96, дамба №97, дамба №98, дамба №99, дамба №100, гідроспоруда №101, гідроспоруда №102, гідроспоруда №103, гідроспоруда №104, гідроспоруда №105, гідроспоруда №106, гідроспоруда №107, гідроспоруда №108, гідроспоруда №109, гідроспоруда №110, гідроспоруда №111, гідроспоруда № НОМЕР_1 , гідроспоруда №113.

Також, є достатні підстави, вважати що існує ризик відчуження ТОВ «Забір`я» зазначених гідротехнічних споруд, що ускладнить відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Просив накласти арешт на на гідротехнічні споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: об`єкти нерухомого майна з реєстраційним номером 224, яким зареєстровано право приватної власності ПАТ «Забір`я» на майновий комплекс до складу якого увійшли, у тому числі: гідроспоруда №1, гідроспоруда №2, гідроспоруда №3, гідроспоруда №4, гідроспоруда №5, гідроспоруда №6, дамба №7, кормова площадка №8, гідроспоруда №14, гідроспоруда №15, гідроспоруда №16, гідроспоруда №17, гідроспоруда №18, гідроспоруда №19, гідроспоруда №20, гідроспоруда №21, гідроспоруда №22, гідроспоруда №23, гідроспоруда №24, гідроспоруда №25, гідроспоруда №26, гідроспоруда №27, гідроспоруда №28, гідроспоруда №29, кормова площадка №30, гідроспоруда №31, гідроспоруда №32, гідроспоруда №33, гідроспоруда №34, гідроспоруда №35, гідроспоруда №36, гідроспоруда №37, кормова площадка №74, кормова площадка №91, дамба №92, дамба №93, дамба №94, дамба №95, дамба №96, дамба №97, дамба №98, дамба №99, дамба №100, гідроспоруда №101, гідроспоруда №102, гідроспоруда №103, гідроспоруда №104, гідроспоруда №105, гідроспоруда №106, гідроспоруда №107, гідроспоруда №108, гідроспоруда №109, гідроспоруда №110, гідроспоруда №111, гідроспоруда № НОМЕР_1 , гідроспоруда №113 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), з метою збереження речових доказів, та не допущення відчуження на користь третіх осіб. Та до моменту скасування арешту заборонити відчужувати та розпоряджатися вказаними об`єктами нерухомого майна, вчиняти будь які дії щодо державної реєстрації, відчуження (вилучення) та передачі в користування іншим особам.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у вказаній статті та необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, клопотання про арешт слід задовольнити. При цьому слідчий суддя не вбачає за необхідне встановлювати додаткову заборону користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на гідротехнічні споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: об`єкти нерухомого майна з реєстраційним номером 224, яким зареєстровано право приватної власності ПАТ «Забір`я» на майновий комплекс до складу якого увійшли, у тому числі: гідроспоруда №1, гідроспоруда №2, гідроспоруда №3, гідроспоруда №4, гідроспоруда №5, гідроспоруда №6, дамба №7, кормова площадка №8, гідроспоруда №14, гідроспоруда №15, гідроспоруда №16, гідроспоруда №17, гідроспоруда №18, гідроспоруда №19, гідроспоруда №20, гідроспоруда №21, гідроспоруда №22, гідроспоруда №23, гідроспоруда №24, гідроспоруда №25, гідроспоруда №26, гідроспоруда №27, гідроспоруда №28, гідроспоруда №29, кормова площадка №30, гідроспоруда №31, гідроспоруда №32, гідроспоруда №33, гідроспоруда №34, гідроспоруда №35, гідроспоруда №36, гідроспоруда №37, кормова площадка №74, кормова площадка №91, дамба №92, дамба №93, дамба №94, дамба №95, дамба №96, дамба №97, дамба №98, дамба №99, дамба №100, гідроспоруда №101, гідроспоруда №102, гідроспоруда №103, гідроспоруда №104, гідроспоруда №105, гідроспоруда №106, гідроспоруда №107, гідроспоруда №108, гідроспоруда №109, гідроспоруда №110, гідроспоруда №111, гідроспоруда № НОМЕР_1 , гідроспоруда №113 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1