У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 27.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що майно є доказом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000144 від 27.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що працівник Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_4 вимагає від представником ТОВ «Сігма+LTD» ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 10 000 гривень щомісячно за не перешкоджання у в зайнятті підприємницькою діяльністю.

В подальшому у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , з початку 2022 року є представником ТОВ «Сігма+LTD» (кафе), яке здійснює свою підприємницьку діяльність у сфері харчування за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, при проведенні допиту свідка від 28 липня 2023 року ОСОБА_5 повідомив, що 26.07.2023 до кафе приходив чоловік, який представився працівником Центрального міжрегіонального управління Держпраці ОСОБА_6 , та виписав якийсь протокол. В подальшому, ОСОБА_5 зателефонував за номером телефону, який залишив ОСОБА_7 та домовився о зустрічі. Таким чином, о 13:30 ОСОБА_5 зустрівся з даним чоловіком та він пред`явив йому посвідчення працівника Центрального міжрегіонального управління Держпраці на ім`я ОСОБА_8 та почав розказувати, що за офіційно не працевлаштованого працівника передбачено штраф в розмірі 67000 гривень. Також ОСОБА_7 склав протокол на ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_7 відразу сказав, що це питання можна вирішити і по іншому, а саме шляхом щомісячної слати в розмірі 10 000 гривен. На запитання куди необхідно сплачувати кошти, ОСОБА_9 відповів, що гроші в розмірі 10 000 гривень необхідно передавати щомісячно йому особисто.

В подальшому, 28.09.2023 року приблизно о 13 годині 06 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Драйзера 4, було затримано головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці північного напрямку управління інспекційної діяльності у Київській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого застали від час вчинення злочину, а саме під час отримання неправомірної вигоди на підставі п.1 ч.1 ст. 208 КПК України.

Після чого, під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Драйзера у транспортному засобі марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, у якому здійснювалось отримання неправомірної вигоди головним державним інспектором відділу з питань безпеки праці північного напрямку управління інспекційної діяльності у Київській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_4 , у бардачку з правого боку зі сторони переднього пасажирського сидіння виявлено грошові кошти у кількості 11 000 грн, купюрами номіналом 500 гривень.

В подальшому, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та збереження майна, було проведено обшук приміщення Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці розташованого по вул. Вавілова, 10 в місті Києві, обшук проводився на підставі ст. 233 КПК України в період часу із 13 год. 31 хв. 28.09.2023 року по 16 год. 36 хв. 28.09.2023 року, під час обшуку виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме:

-блокнот в обкладинці коричневого кольору з чорновими записами;

-блокнот в обкладинці синього кольору з чорновими записами;

-блокнот в обкладинці зеленого кольору з чорновими записами;

-блокнот в обкладинці сірого кольору з чорновими записами;

-чорнові записи на 14 аркушах паперу;

-посадова інструкція Головного державного інспектора, з підписом про ознайомлення ОСОБА_10 на 4 арк.;

-матеріали особової справи державного службовця №45 ОСОБА_4 на 37 арк.;

28.09.2023 постановою слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві, вищезазначені вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, підтримує подане клопотання.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних заходів не здійснювалась.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до частин 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Метою арешту вилученого майна, є збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку.

Постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час обшуку (огляду), має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що для надання відповідного судового дозволу закон не вимагає обґрунтованої підозри власника майна у вчиненні кримінального правопорушення.

Вилучене майно, підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів, вилучене в ході проведення обшуку приміщення Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці розташованого по вул. Вавілова, 10 в місті Києві а саме:

-блокнот в обкладинці коричневого кольору з чорновими записами;

-блокнот в обкладинці синього кольору з чорновими записами;

-блокнот в обкладинці зеленого кольору з чорновими записами;

-блокнот в обкладинці сірого кольору з чорновими записами;

-чорнові записи на 14 аркушах паперу;

-посадова інструкція Головного державного інспектора, з підписом про ознайомлення ОСОБА_10 на 4 арк.;

-матеріали особової справи державного службовця №45 ОСОБА_4 на 37 арк.;

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1