печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4422/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001638, підозрюваному ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , за погодження прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, пов`язані із сексуальним насильством, Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовці зс рф, які контролювали територію села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво військових частин, які окупували населені пункти Запорізької області, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їх підлеглими.

Так, в середині квітня 2022 року військовослужбовці 19-ї мотострілецької дивізії НОМЕР_1 загальновійськової армії Південного військового округу зс рф, військової частини № НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, керуючись спільним прямим злочинним умислом спрямованим на вчинення сексуального насилля відносно жінок, здійснювали обхід будинків та перевіряли, хто проживає в оселях, тим самим визначали коло будинків в яких проживають жінки та дівчата.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тривалий час перебували на окупованій території зс рф, а саме вищезазначеного населеного пункту та достовірно володіли інформацією про місцевих мешканців, їх склад сім`ї та місце проживання.

01.05.2022 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись на території села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, всупереч вимогам Конвенції щодо поводження на окупованих територіях із цивільним населенням, вирішили реалізувати спільний прямий злочинний умисел спрямований на вчинення сексуального насилля відносно ОСОБА_8 під погрозою вогнепальної зброї, а саме погрозою вбивства, та домовилися про спільне вчинення порушення законів та звичаїв війни у вигляді жорстокого поводження з останньою, застосування фізичного примусу, сексуального насильства, а також інших насильницьких дій сексуального характеру.

Того ж для, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , з метою вчинення спільного злочинного умислу спрямованого на вчинення сексуального насильства відносно цивільного населення, діючи за попередньою змовою між собою, зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживали цивільні особи, які утримуються від будь-яких ворожих дій стосовно зс рф, користуються повагою та перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, а саме: ОСОБА_9 , із своєю дружиною ОСОБА_8 та малолітніми дітьми: донькою 2019 року народження та сином 2017 року народження. При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що сім`я ОСОБА_8 складається із цивільних осіб, які не виконували та не сприяли виконанню будь-яких бойових задач, були одягнені у цивільний одяг, займалася цивільними справами та не мали можливості чинити опір і будуть підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок загрози їхньому життю та життю їхніх близьких.

Усвідомлюючи, що на ОСОБА_8 поширюються вимоги ч. 2 ст. 27 Конвенції та ч. 1 ст. 76 Протоколу, відповідно до яких жінки потребують особливого захисту від зґвалтування, розуміючи її неспроможність чинити опір через страх погрозою застосування ними автоматичної вогнепальної зброї відносно неї та членів її сім`ї, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 змусили ОСОБА_8 залишатись в будинку, та демонструючи автоматичну вогнепальну зброю, а також погрожуючи застосуванням наказали її чоловіку ОСОБА_9 залишити будинок та поїхати в інший населений пункт, чим порушили норми Конвенції, а саме п.п. а, е, ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу - погроза вбивством.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, з метою реалізації спільного злочинного умислу спрямованого на насильницькі дії сексуального характеру, а саме задоволення статевої пристрасті та усвідомлюючи протиправність їх вчинення відносно цивільного населення в умовах окупації населеного пункту зс рф, ОСОБА_6 погрожуючи вбивством, а саме застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, приставив до рота ОСОБА_8 ствол автомату, тим самим подолав волю потерпілої до опору та наказав стати на коліна. Далі, вчиняючи дії спрямовані на досягнення спільного злочинного умислу ОСОБА_7 за наказом ОСОБА_6 , з метою обмеження фізичного опору до супротиву ОСОБА_8 , обмотав їй руки ліпкою стрічкою «скотчем» та заклеїв рота, чим порушили норми Конвенції, а саме ст. 147 - нелюдяне поводження.

Продовжуючи реалізовувати свої противоправні, умисні, спільні злочині дії, ОСОБА_6 схопив потерпілу ОСОБА_8 за волосся та наносячи удари руками по різних частинах тіла потерпілої, спричиняючи їй фізичний біль, затягнув останню в безлюдне місце, яке знаходиться в лісосмузі за межами села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, де на той час знаходились вогневі позиції артилерії зс рф (географічні координати 47.4178111 п.ш. та 35.8188837 с.д.). Діючи умисно, з метою вчинення дій сексуального характеру, а саме статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_6 застосовуючи фізичну силу, проти волі потерпілої зняв з неї одежу з нижньою білизною та по черзі з ОСОБА_7 , використовуючи психологічний примус вчинили стосовно потерпілої ОСОБА_8 насильницькі дії сексуального характеру, а саме дії, пов`язані з оральним та вагінальним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди на це, внаслідок чого принизили честь, гідність та спричинили фізичний біль і моральні страждання ОСОБА_8 .

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів. Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 24.10.2022;

- заявою про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_8 від 14.10.2023;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.10.2023, в якому зазначено обставини вчинення відносно неї військовослужбовцями зс рф насильницьких дій;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_8 від 14.10.2023, в ході якого потерпіла вказала на фото ОСОБА_6 пояснивши, що це військовослужбовець зс рф який вчинив відносно неї насильницькі дії;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.10.2023, в якому він описав події, які мали місце 01.05.2022;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 14.10.2023, в ході якого свідок вказав на фото ОСОБА_6 пояснивши, що це військовослужбовець зс рф який 01.05.2022 прийшов за місцем його мешкання, де він знаходився зі своєю дружиною та дітьми;

- протоколом огляду інтернет сторінки «Книга катів українського народу» від 15.03.2023;

- відповіддю на запит з Департаменту кримінального аналізу Національної поліції України № 1012/33/01/1-2023 від 27.02.2023;

- відповіддю на запит ВЧ НОМЕР_3 №222/10Д/701 від 09.02.2023;

- відповіддю на запит ВЧ НОМЕР_3 №222/10Д/1226 від 09.03.2023;

- відповіддю на запит ВЧ НОМЕР_4 №222/2Д/2804 від 29.11.2023;

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують вчинення ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення.

Прокурор зазначає, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , розуміючи, що він вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, відчуваючи страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження, в якому досліджуються обставини вчинення ним кримінально карних діянь, намагатиметься ухилитися від органів досудового розслідування та уникнути відповідальності.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 , може перебувати за межами території України, а саме на території РФ, тобто держави-агресора, або на тимчасово окупованих територіях України. Більше того, РФ, як державою, що здійснює збройну агресію проти України, вживаються заходи для переховування ОСОБА_6 з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчинення якого він обґрунтовано підозрюється.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушення, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення кримінального правопорушення; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, де можуть зберігатися об`єкти, які були або є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Указане дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних, обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 , використовуючи своє становище військовослужбовця РФ, та маючи відповідний суспільний, матеріальний та інші види впливів, може з`ясувати місця проживання потерпілих, свідків та здійснити незаконний вплив на останніх. Крім того, наразі не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та обставини вчинення інших кримінальних правопорушень, які можуть впізнати особу підозрюваного, та яким відомі інші обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які в свою чергу викривають ОСОБА_6 , а тому останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих або іншим шляхом перешкоджати їх встановленню.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , діючи у складі ЗС РФ, що здійснюють збройну агресію проти України, безпосередньо реалізує завдання вищого політичного і військового керівництва РФ з ліквідації суверенітету і незалежності України, без яких неможливо буде виконати завдання кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , враховуючи його безкарність після здійснення даного кримінального правопорушення, продовжує участь у воєнних діях в Україні та існує висока вірогідність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, у тому числі воєнних.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є те, що під час досудового розслідування підтверджено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави агресора, що дає підставі вважати, про наявність обґрунтованих ризиків щодо спроби підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо через тяжкість злочину та суворість можливого покарання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, посилаючись на ч. 6 ст. 176, ч. 6 ст. 193 КПК України, сторона обвинувачення просить суд обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував та просив відмовити, оскільки підозра необґрунтована та ризики не доведені.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України 15.12.2023 у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Славянськ-на-Кубані Краснодарського краю російської федерації, громадянину російської федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 армії рф за контрактом, складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

ОСОБА_6 20.12.2023 повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 20.12.2023 вручено під розпис його захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Одночасно, в указаний вище спосіб 20.12.2023 в газеті «Урядовий кур`єр», а також 21.12.2023 на сайті Офісу Генерального прокурора опубліковані повістки про виклик ОСОБА_6 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 03.01.2024, 04.01.2024, 05.01.2024.

Також, 20.12.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_6 разом із вказаними повістками про його виклик надіслані останньому електронною поштою на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_6 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 10.01.2024 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Згідно інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підозрюваний ОСОБА_6 може знаходитися на тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії зс рф проти України, або на території держави агресора.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з вимогою ч. 6 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_6 може вчинити дії передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені у судовому засіданні, вважає недостатнім обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1