Справа № 333/1278/24
Провадження № 1-кс/333/582/24
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000793, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2024 року слідчий першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000793, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000793 від 08.02.2024 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України відносно ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом ГКНП в Запорізькій області № 19 о/с від 12.01.2021 року старшого сержанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом ГУНП в Запорізькій області № 567 о/с від 23.05.2022 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , звільнено зі служби в Національній поліції України.

Таким чином, ОСОБА_5 до 23.05.2022 року являвся службовою особою працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби, в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій, зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію», 07.11.2015 року ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_5 , складеної ним присяги не дотримався, та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил російської федерації було тимчасово взято під контроль смт. Приазовське, Мелітопольського району та частину інших населених пунктів на території Запорізької області, з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (із змінами згідно з Наказом від 21.11.2023 року № 318), з 24.02.2024 року територія Приазовської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

У свою чергу, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання російською федерацією території смт. Приазовське, Мелітопольського району та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації російської федерації та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, смт. Приазовське, Мелітопольського району, системи органів державної влади російської федерації, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно з середини квітня 2022 року, але не пізніше 20.05.2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою російської федерації.

Після цього, ОСОБА_5 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади російської федерації, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт. Приазовське, Мелітопольського району, Запорізької області, а також виконував вказівки і розпорядження окупаційної влади російської федерації, здійснював патрулювання у складі вказаного незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території смт. Приазовське, Мелітопольського району, Запорізької області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказані дії шкодять суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

ОСОБА_5 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

20.12.2023 у кримінальному провадженні № 0000013 від 16.04.2022 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та відповідно до ст. ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для його вручення ОСОБА_5 .

Складене повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 на 01.01.2024 року, 02.01.2024 року та 03.012024 року до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, 23.12.2023 року були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

01.01.2024 року, 02.01.2024 року, 03.01.2024 року ОСОБА_5 за викликом до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі не з`явився, про причини неявки не повідомив.

15.01.2024 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

08.02.2024 постановою прокурора матеріали у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України виділені з кримінального провадження № 0000013 від 16.04.2022 року в окреме кримінальне провадження, якому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань присвоєне номер №0000793 від 08.02.2024 року.

ОСОБА_5 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом, згідно з санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 , на праві приватної власності належать:

-земельна ділянка за кадастровим номером: :02:004:0855 (реєстраційний номер нерухомого майна: 080);

-земельна ділянка за кадастровим номером: :01:003:0066 (реєстраційний номер нерухомого майна: 245);

-земельна ділянка за кадастровим номером: :09:103:0030 (реєстраційний номер нерухомого майна: 245);

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна: 245).

Враховуючи наявність достатність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію, відчуження вищевказаних земельних ділянок та житлового будинку, унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 2 ст. 111 КК України, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, слідчий ОСОБА_3 надала заяву, у якій просить клопотання задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому, судове засідання провести за її відсутності.

Перевіривши доводи клопотання, додані матеріали на підтвердження підстав для накладення арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту майна те, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна як покарання, передбаченого санкцією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за злочин, за ознаками вчинення якого повідомлено про підозру власника майна.

З метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з наданих матеріалів клопотання 20.12.2023 у кримінальному провадженні № 0000013 від 16.04.2022 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та відповідно до ст. ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для його вручення ОСОБА_5 .

Крім того, 23.12.2023 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик на 01.01.2024 року, 02.01.2024 року, 03.01.2024 року до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Отже, відповідно до положень ст. 42 КПК України, з моменту публікацій повідомлення про підозру ОСОБА_5 у зазначених засобах ЗМІ, ОСОБА_5 з 23.12.2023 року отримав статус підозрюваного.

Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що незабезпечення схоронності вищевказаного майна підозрюваного може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, існують підстави для накладення арешту на майно.

Слідчий надав дані, якими підтверджується право власності на зазначене майно.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000793 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-земельна ділянка за кадастровим номером: :02:004:0855 (реєстраційний номер нерухомого майна: 080);

-земельна ділянка за кадастровим номером: :01:003:0066 (реєстраційний номер нерухомого майна: 245);

-земельна ділянка за кадастровим номером: :09:103:0030 (реєстраційний номер нерухомого майна: 245);

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна: 245).

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1