Справа №589/3513/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1027/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/3513/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Сумської області Середино-Будського району, смт. Зноб-Новгородське та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить змінити вирок суду та звільнити ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. На підтвердження вимог апеляційної скарги зазначає, що суд констатувавши наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі відсутність наслідків кримінального правопорушення, повернення майна потерпілому, щире каяття та активне сприяння розкриття кримінального правопорушення, врахувавши особу обвинуваченого, у якого відсутні негативні характеристики і судимості, мав підстави для застосування ст. 75 КК та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком. Вважає, що відбування покарання у місцях позбавлення волі негативно вплине на ОСОБА_9 , який жодного разу не вчиняв правопорушень та не притягувався до відповідальності і зробив усе, щоб мінімізувати настання несприятливих наслідків для потерпілого.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2023 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком на чотири роки. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати в розмірі 566,34 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_9 29.08.2022 близько 21:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля буд. № 13 по вул. Привокзальній в м. Шостка Сумської області зіткнувся плечем з раніше невідомим йому ОСОБА_12 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав чоловічу сумку, яку ОСОБА_9 шляхом ривку зірвав з плеча потерпілого і відкрито заволодів його майном, завдавши матеріальної шкоди на суму 260 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 , доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про необхідність застосування положень ст. 75 КК, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права; це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Таким чином, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою, як зазначалось вище, є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, згідно якої якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами.

Законодавець з огляду на положення ст. 75 КК підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення такої особи без реального відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини провадження.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність інших обставин кримінального провадження згідно вимог КК, колегія суддів приходить до переконання про доцільність звільнення обвинуваченого від реального відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, як про це поставлене питання у апеляційній скарзі його захисника, оскільки ОСОБА_9 хоча і вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, але раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, скарг за місцем проживання не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутні наслідки кримінального правопорушення, а майно повернуто потерпілому.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, застосувати до ОСОБА_9 положення ст. 75 КК та звільнити від відбування призначеного судом першої інстанції основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк один рік та поклавши на нього передбачені ст. 76 КК обов`язки, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу захисника.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2023 відносно ОСОБА_14 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного судом першої інстанції основного покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з випробуванням на строк один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_15 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

В іншій частині вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2023 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4