УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 317/4735/23

Провадження № 1-кс/317/790/2023

11 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме: автомобіль «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застосований ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29.08.2023.

В судовому засіданні заявник підтримав клопотання та пояснив, що на сьогоднішній день відпала необхідність в арешті вказаного майна. На даний час огляд вказаного автомобіля проведено, підстав для його подальшого зберігання на території спецмайданчика ГУНП в Запорізькій області немає.

Слідчий вважає можливим передати майно його власнику на відповідальне зберігання.

Прокурор також вважає необхідним передати майно його власнику на відповідальне зберігання.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29 серпня 2023 року було накладено арешт на автомобіль «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 0000529 від 23.08.2023. На теперішній час огляд та інші слідчі дії вказаного транспортного засобу проведені.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що наразі заявником доведено, що передача вказаного майна на відповідальне зберігання власнику можлива без шкоди для кримінального провадження, оскільки у кримінальному провадженні проведені необхідні слідчі дії стосовно вказаного майна, суд прийшов до висновку, що заявлене клопотання слід задовольнити частково, змінивши спосіб арешту вилученого майна, та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 із забороною його відчуження, до прийняття рішення у кримінальному провадженні. Крім того, слідчий суддя зазначає, що передача майна на зберігання власникові, не перешкоджатиме проведенню певних слідчих дій та експертиз.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170, 174, 371, 372, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Передати на відповідальне зберігання автомобіль «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_5 із забороною відчуження до прийняття рішення у кримінальному провадженні № 0000529 від 23.08.2023.

В іншій частині клопотання відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 зберігати в належному стані вищевказане майно, надавати його на вимогу слідчого для проведення слідчих дій.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала в 5 діб може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1