Справа № 366/1052/21
Провадження № 1-в/366/69/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків заяву начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про поновлення строків пред`явлення вироку до виконання в частині речових доказів у кримінальному провадженні № 0000298, внесеному в ЄРДР 20.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся в суд із зазначеною заявою, у якій просить суд поновити строк пред`явлення до виконання вироку Іванківського районного суду Київської області від 27.07.2021 року у кримінальному провадженні № 0000298, внесеному в ЄРДР 20.04.2021 року відносно ОСОБА_4 в частині речових доказів, оскільки вирок в цій частині не виконаний.

Прокурор у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляд заяви.

Розглянувши заяву прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що 27.07.2021 року вироком Іванківського районного суду Київської області у кримінальному провадженні № 0000298, внесеному в ЄРДР 20.04.2021 року затверджено угоду про визнання винуватості від 27.07.2021 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України до визначеного сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1000 н.м.д.г., що становить 17000 грн.

Крім цього, вирішено питання про речові докази: вирішено конфіскувати грошові кошти в сумі 900 грн., які зберігаються у матеріалах кримінального провадження; три диски для лазерних систем зчитування та копії з документів відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, вирішено залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набрав законної сили 27.08.2021 року.

В матеріалах справи відсутній виконавчий лист про направлення вироку до виконання в частині конфіскації грошових коштів.

З огляду на встановлені обставини, застосовуючи їм відповідні правовідносини, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 5 ч. 9 ст.100 КПК України, визначено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Cтягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України, за якою у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено

Оскільки виконавчий документ пред`явлено не було, а строк його пред`явлення до виконання за вироком суду закінчився, і до суду подано заяву про вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, суд дійшов висновку про необхідність поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в частині передачі в дохід держави речових доказів, а саме конфіскації грошових коштів у розмірі 900 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 100, 372, 392, 535, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа на вирок Іванківського районного суду Київської області від 27.07.2021 року у справі № 366/1052/21 (провадження № 1-кп/366/159/21) в частині конфіскації грошових коштів у розмірі 900 грн. до одного місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 7 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1