Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1453/23

Номер провадження: 1-кп/511/178/23

07 грудня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000651, внесене в ЄРДР 21 липня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Теремківці Чемеровецького району Хмельницької області, працюючого на посаді старости Старостинського округу Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 20 липня 2017 року, приблизно о 16:50, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю вулиці Європейської, що в місті Роздільна Одеської області, зі сторони центру міста у напрямку об`їзної дороги.

Діючи в порушення вимог п.п. 2.3 а) та 22.2 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року), далі «Правила», що зобов`язують водія: - для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; - перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху» водій ОСОБА_4 перед початком свого руху не переконався в безпечному розміщенні та кріпленні вантажу в салоні автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема на робочому місці водія, та під час подальшого руху у вказаному напрямку не контролював надійність розташування і кріплення вантажу, а саме блоку електроперетворювача під водійським сидінням, який будучи незакріпленим під час руху потрапив під педаль гальма, що створило перешкоду для руху та своєчасного застосування водієм гальмування.

При цьому, наближаючись до попутних транспортних засобів, які рухались попереду через нерегульований залізничний переїзд та почали зменшувати швидкість, водій ОСОБА_4 з метою уникнення зіткнення з ними розпочав обгін попутних транспортних засобів на залізничному переїзді та продовжуючи рух прямо, в порушення вимог п. 14.6 а), б) «Правил», відповідно до яких : - обгін заборонено на перехресті та на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними, виїхав на нерегульоване перехрестя, де здійснив зіткнення із трактором марки «Case 8940», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухаючись попереду в попутному напрямку на нерегульованому перехресті за залізничним переїздом виконував маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу.

Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді розтрощення грудної клітки, живота і тазу, яке поєднує: розрив лівого груднино-ключичного зчленування, численні переломи лівих ребер з крововиливами у плевральні і черевну порожнини, забиття легенів у вигляді вогнищевих підплевральних крововиливів, розриви діафрагми, розриви лівої частки печінки і селезінки, розрив брижі тонкої кишки, множинні двосторонні переломи кісток таза з розривом стінки сечового міхура, розривом промежини та випадінням через вказаний розрив фрагменту кишечника, численні садна і поверхневі різані рани тулуба; закриту ЧМТ у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки, наявності саден обличчя і вогнищевого крововиливу у м`які тканини тім`яної ділянки волосистої частини голови; поширену забито-рвану рана правого стегна; нечисленні садна у ділянках верхніх і нижніх кінцівок, від яких настала його смерть .

Смерть ОСОБА_6 полягає у прямому причинному зв`язку з отриманою внаслідок ДТП тяжкою грубою анатомічною, несумісною з життям травмою у вигляді розтрощення тулуба (ділянок грудної клітки, живота і таза) і настала безпосередньо на місці пригоди.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.3 а), 22.2, 14.6 а),б) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно- наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість за ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб, мотив та мету, а також вид і розмір шкоди, завданої внаслідок злочину тапоказав наступне. 20 липня 2017 року, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «MITSUBISHI PAJERO», здійснював рух по вулиці Європейської, що в місті Роздільна Одеської області, зі сторони центру міста у напрямку об`їзної дороги. Наближаючись до попутних транспортних засобів, які рухались попереду через нерегульований залізничний переїзд та почали зменшувати швидкість, він загальмував та не зміг зменшити швидкість руху автомобіля, так як блок електроперетворювача під водійським сидінням, який будучи незакріпленим під час руху потрапив під педаль гальма. Тому він розпочав обгін попутних транспортних засобів з метою уникнення зіткнення з ними, однак на перехресті не зміг уникнути зіткнення з транспортним засобом під керування ОСОБА_6 . Щиро кається у скоєному. Він відшкодував родичам потерпілого витрати на поховання, а також всі інші витрати зразу ж після цього ДТП.

Суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, за відсутності будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів, долучених прокурором відповідно до встановленого порядку, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за 2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, відсутність судимостей, зокрема, його вік, його стан здоров`я та наявність онкологічного захворювання, що підтверджується випискою із медичної картки хворого №9381 (а.с.56,57), наявність постійного місця реєстрації та проживання, за яким обвинувачений характеризується позитивно, має постійну роботу, наявність на утримання непрацездатної матері, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки, винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді, зазначив, що розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття. Про дієвість каяття також свідчать докази здійснення обвинуваченим витрат на поховання ОСОБА_7 .

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги обставини кримінального провадження в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від його відбування призначеного покарання з іспитовим строком, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також до обвинуваченого належить застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами , передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання на підставі пункту «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 року», проти задоволення якого не заперечував прокурор, то слід зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України та ч. 1 ст. 1 Закону України від 01.10.1996 року № 392/96-ВР «Про застосування амністії в України» особи, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту «є» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року № 1810-VIII «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України,, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до положень ст. 10 цього Закону виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Положеннями ст. 13 вказаного Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України 20 липня 2017 року до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (тобто - до 07.09.2017 року) та на день набрання чинності цього Закону ОСОБА_4 мав матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка досягла 70-ти річного віку та перебувала і на даний час перебуває на його утриманні, що в свою чергу підтверджується: - свідоцтвом про народження ОСОБА_4 НОМЕР_3 , виданого 11.02.1959 року, відповідно до якого мати ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.54); - копією паспорта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_4 , виданого Чемеровецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області (а.с.52); - витягом №1737 про зареєстрованих осіб, відповідно до якого ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_8 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 (а.с.49): - актом про обстеження умов проживання від 24.11.2023 року, відповідно до якого під час обстеження умов проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 встановлено, що він проживає зі своєю матір`ю та здійснює догляд за нею, вона перебуває на його утриманні, інших працездатних дітей жінка не має (а.с.51).

Крім цього, вчинений злочин відноситься до категорії тяжких необережних злочинів, обвинувачений не заперечує та просить застосувати до нього вказані норми закону та звільнити його від покарання.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення пункту «є» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 № 1810-VIII «Про амністію у 2016 році» та звільнити останнього від відбування як основного так і додаткового покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на експерта: - судова транспортно-трасологічна експертиза вартістю 4449,15 грн.; судова експертиза технічного стану транспортного засобу вартістю 889,83 грн; судова автотехнічна експертиза за обставинами ДТП, вартістю 4779,60 грн. Загальна сума витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування складає - 10118,58 грн,які належить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Постановою слідчого від 21.07.2017 року у справі визнано речовими доказами : автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 та трактор марки «Case 8940», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ТОВ «Сільськогосподарська техніка», на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року.

Суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вказані транспортні засоби, а долю речових доказі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 , 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноваженого органу з питань пробації, про зміну місця проживання або роботи.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі та додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами, із звільненням від призначеного покарання з випробуванням, на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року на автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та трактор марки «Case 8940», реєстраційний номер НОМЕР_2 .(а.с.63)

Речові докази по справі: а.с.60 - автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 вважати повернутим після набрання вироком законної сили за належністю обвинуваченому ОСОБА_4 ; а.с.61,62 - трактор марки «Case 8940», реєстраційний номер НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ТОВ «Сільськогосподарська техніка» після набрання вироком законної сили згідно розписки.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз у сумі 10118,58 грн.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1