Провадження (1-кс/199/145/24)
УХВАЛА

19.02.2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002265, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке 24.12.2018 року зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Гардамадського району, м. Ахалі, країни Грузії, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, освіта середня, на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

якому 29.12.2018 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.12.2018 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_4 перебував на п`ятому поверсі в буд. АДРЕСА_2 , де побачив вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку. У цей момент, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вказану дату та час, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, у невстановлений слідством спосіб, відкрив вхідні двері та проник до квартири АДРЕСА_4 .

Так, ОСОБА_4 24.12.2018 біля 06:20 год., перебуваючи у вищевказаній квартирі пройшов до залу, де в серванті побачив каблучку з металу білого кольору з камінцем прозорого кольору та планшет марки «А805» білого кольору у білому чохлі, які визначив предметом свого злочинного посягання.

Розуміючи, що в квартирі АДРЕСА_4 , нікого не має та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, діючи умисно, вчинюючи корисливий злочин повторно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 викрав майно потерпілої ОСОБА_8 , а саме: каблучку з металу білого кольору з камінцем прозорого кольору та планшет марки «А805» білого кольору у білому чохлі.

Намагаючись довести свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднана з проникненням у житло, до кінця, ОСОБА_4 зник з викраденим з кв. АДРЕСА_4 , але був затриманий співробітниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 міг спричинити ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму більш ніж 1000,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, що не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, кваліфікується за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

24.12.2018 року заступником начальника СВ АНД ВП ОСОБА_9 , відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0002265, за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

29.12.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України:

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 24.12.2018 року;

-протоколом огляду речей підозрюваного ОСОБА_4 від 24.12.2018 року;

-протоколом допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 , від 24.12.2018 року та від 18.01.2019 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.12.2018 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.12.2018 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.12.2018 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.12.2018 року.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 за місцем своєї реєстрації та мешкання не проживає та фактичне місцезнаходження останнього не відоме.

Також, у ході розслідування даного кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_4 знаходився під наглядом лікарів КЗ «Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні» ДОР, за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 13, внаслідок отриманих травм, а саме: з діагнозам кататравма. 21.01.2019 року ОСОБА_4 самовільно покинув лікарню, та місце перебування останнього не встановлено.

05.03.2019 року слідчим винесена постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 та зупинення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні до встановлення місцезнаходження останнього.

14.02.2024 слідчим винесена постанова про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадження для проведення слідчих (розшукових) дій та встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_4 ..

Ухвалою слідчого судді від 15.02.2024 року надано в рамках кримінального провадження №0002265 дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання від 15.02.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано 15.02.2024 року о 17-00 год., на підставі ухвали слідчого судді від 15.02.2024 року

Таким чином, слід констатувати наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

До того ж, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування обґрунтовано встановлено наявність кількох ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, та в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання подальшим його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній на даний час не проживає за місцем реєстрації та фактичного мешкання, місце знаходження останнього не відомо з .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні надав пояснення з приводу пред`явленої йому підозри, вказавши на її необґрунтованість, заперечив свою причетність до інкримінованого злочину, заперечив проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри, зауважила, що клопотання є надуманим, належних доказів, які б вказували на причетність її підзахисного до інкримінованого йому злочину, слідчим не надано.

Окрім того, на думку сторони захисту, затримання підозрюваного ОСОБА_4 відбувалось з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, , у зв`язку з чим захисником подано скаргу на незаконне затримання у порядку ст.206 КПК України.

Крім цього, зазначила, що слідчим у клопотанні у повній мірі не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи із наступного.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Феррарі-Браво проти Італії" N 9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученогс Королівства" N 14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого тяжкого злочину та можливість призначення судом покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі "Ілійков проти Болгарії" ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, у вчиненні яких оголошено підозру, сукупність установлених даних про особу підозрюваного є підстави вважати, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з урахуванням стадії досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

Наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні зі сторони підозрюваного обґрунтовується тим, що останній має реальну можливість здійснювати вплив на таких осіб, зокрема, шляхом вмовлянь, підкупу, з метою надання ними завідомо неправдивих показів задля уникнення кримінальної відповідальності, зміни ними викривальних по відношенню до підозрюваного показів чи відмови від них. При цьому, оцінюючи наявність вказаного ризику слідчий суддя, виходячи із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, приходить до висновку, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Крім цього, доводи сторони захисту, викладені в скарзі на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_4 , спростовуються фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення та даними протоколу затримання від 15.02.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий 15.02.2024 о 17 год. 00 хв. на підставі ч.1 ст. 191 України, а саме: затримана на підставі ухвали слідчого судді від 15.02.2024 року. Порушень КПК України при затриманні ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за доцільне застосовувати до підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ризикам кримінального провадження можна запобігти, застосувавши відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, ч.4 ст.194, ст.ст. 195, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002265, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке 24.12.2018 року зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, без дозволу слідчого, прокурора або суду на 60 діб строком до 14.04.2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора та суду на визначений ними час.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 14.04.2024 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження - ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання у порядку ст.206 КПК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 19.02.2024 року о 12-00 год..

Слідчий суддя ОСОБА_1