УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа на території Одеської області з корисливих мотивів здійснює організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

За підозрою у вчинені вищезазначеного кримінального правопорушення були затримані ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 25.11.2023 року було проведено огляд місця події, а саме: земельної ділянки розташованої неподалік від с. Армашівка, Ширяївського району Одеської області.

На місці огляду знаходилось чотири особи, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Під час огляду місця події вищезазначені особи добровільно видали речі та предмети які у них були при собі, а саме:

1.) ОСОБА_4 добровільно видав наступне:

- мобільний телефон «iPhone 14» в якому зазначено аккаунт « ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

- 100 доларів США серія та номер PB 13087024J;

- 100 доларів США серія та номер PA 12308829C;

- 100 доларів США серія та номер PG 79399239C;

2) ОСОБА_6 добровільно видав наступне:

- 5 000 доларів США купюрами по 100 доларів США та 20 Євро;

- мобільний телефон «iPhone 14 Pro Max» в якому зазначено айклауд « ІНФОРМАЦІЯ_8 »;

3) ОСОБА_10 добровільно видав наступне:

- мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

- 4370 гривен;

- 100 доларів США серія та номер PА 12308828C;

- 100 доларів США серія та номер PА 12308830C.

4) ОСОБА_11 добровільно видав мобільний телефон «Гугл» чорного кольору.

Речі які були видані вищезазначеними чотирма особами були вилучені.

Слідчий у клопотанні зазначає, що вилучене під час обшуку майно є речовими доказами та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження вилученого майна в якості речових доказів звертається до слідчого судді із клопотанням про його арешт.

У судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив клопотання задовольнити. Також долучив до матеріалів клопотання додаткові матеріали.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що під час вилучення мобільного телефону ОСОБА_4 було надано пароль від нього та надано безперешкодний доступ до наявної у ньому інформації. З часу вилучення майна пройшов вже значний проміжок часу, вилучене майно не містить на собі слідів злочину та не має відношення до кримінального провадження. Відповідно до чого, представник власника майна, долучивши у судовому засіданні письмове заперечення проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити та повернути вилучене майна ОСОБА_4 .

Власник майна ОСОБА_4 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Власник майна ОСОБА_6 просив повернути йому вилучений мобільний телефон та грошові кошти.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Слідчий у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та майном яке належить третім особам: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно, зокрема мобільні телефони та грошові кошти, які належать ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , необхідні органу досудового розслідування для огляду та чому прокурор вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1