Справа № 946/164/24
Провадження № 1-кс/946/99/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

законного представника підозрюваної ОСОБА_6 ,

педагога (психолога) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із неповною середньою освітою, учениці 9-Б класу Ізмаїльської гімназії № 8 з початковою школою Ізмаїльського району Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000048 від 06.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що 06.01.2024 у ранковий час доби, приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_5 , привела потерпілу ОСОБА_9 на ділянку місцевості розташовану у м.Ізмаїлі Одеської області за координатами геолокації 45.311308, 28.884586, де за допомогою матерчатої хустинки зав`язала очі потерпілій ОСОБА_9 , пообіцявши зробити сюрприз.

Після цього, ОСОБА_5 , знаходячись на вказаній ділянці місцевості, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, маючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, нанесла потерпілій ОСОБА_9 , за допомогою кухонного ножа, який вона заздалегідь взяла з собою, один удар у передню поверхню грудної клітини, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючогоколото-різаного поранення грудної клітини, від якого потерпіла впала на землю та продовжуючи свій злочинний умисел нанесли другий удар за допомогою леза вищевказаного кухонного ножа, у ліву бокову поверхню спини нище лівої лопатки, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді різаного поранення. Від вказаної травми потерпіла ОСОБА_9 померла на місці.

Після цього, ОСОБА_5 з метою приховати сліди злочину, за допомогою заздалегідь підготовленої пляшки соняшникової олії облила тіло потерпілої та запальничкою підпалила тіло померлої ОСОБА_9 , після чого залишила місце вчинення злочину.

06.01.2024 року о 17:40 год. неповнолітню ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення.

07.01.2024 року неповнолітній ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Під час допиту вона визнала вину в повному обсязі та виклала обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме: пояснила, що дійсно заздалегідь спланувала обставини вчинення даного злочину, підготувала знаряддя його вчинення, запросила потерпілу на місце вбивство та відповідно на місці нанесла їй ножові поранення від яких потерпіла померла на місці.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважають, що є всі підстави для задоволення клопотання. Слідчий додав, що підозрювана на обліку у психіатра не перебуває.

Захисник в судовому засіданні надала письмове клопотання про застосування заходів медичного характеру, яким просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно неповнолітньої підозрюваної тримання під вартою та застосувати до підозрюваної заходи медичного характеру з поміщенням її до КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області для надання спеціалізованої медичної допомоги, яке вмотивувала тим, що під час затримання підозрювана не проявляла опору чи наміру втекти, переховуватися від слідства чи якимось іншим чином перешкоджати слідству, а навпаки, виявляла бажання активно співпрацювати зі слідством; у підозрюваної вбачаються ознаки ймовірного психічного розладу, про що також вказують численні порізи на її зап`ястях та стегнах обох ніг; проходить лікування у психіатричному відділенні; неодноразово намагалася вчинити суїцид.

Законний представник підозрюваної зазначила, що у дитині була сильна тривожність, звернулись до психіатра і наразі лікується у психіатра, де перебуває на обліку та їй необхідне лікування.

В судовому засіданні неповнолітня підозрювана ОСОБА_5 не бажала надавати покази, лише зазначила, що не вважає себе хворою та не потрібно їй проходити психіатричне лікування. Жалкує про скоєне, не могла себе контролювати в момент вчинення злочину, не має намірів повторювати та переховуватись від слідства. Раніше мала думки про вбивство. Наразі приймає підліткові антидепресанти.

Соціальний педагог зазначила, що у підозрюваної була панічна атака після виходу з бомбосховища. Є талановитою дитиною.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України, особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за умисне вбивство (статті 115-117), посягання на життя державного чи громадського діяча, працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, судді, народного засідателя чи присяжного у зв`язку з їх діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, захисника чи представника особи у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги, представника іноземної держави (статті 112, 348, 379, 400, 443), умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121, частина третя статей 345, 346, 350, 377, 398), жорстоке поводження з тваринами (стаття 299), умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (стаття 122, частина друга статей 345, 346, 350, 377, 398), диверсію (стаття 113), бандитизм (стаття 257), терористичний акт (стаття 258), захоплення заручників (статті 147 і 349), зґвалтування (стаття 152), сексуальне насильство (стаття 153), крадіжку (стаття 185, частина перша статей 262, 308), грабіж (статті 186, 262, 308), розбій (стаття 187, частина третя статей 262, 308), вимагання (статті 189, 262, 308), умисне знищення або пошкодження майна (частина друга статей 194, 347, 352, 378, частини друга та третя статті 399), пошкодження шляхів сполучення і транспортних засобів (стаття 277), угон або захоплення залізничного рухомого складу, повітряного, морського чи річкового судна (стаття 278), незаконне заволодіння транспортним засобом (частини друга, третя статті 289), хуліганство (стаття 296).

Так, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, передбачене ч.1 ст. 115 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

В силу положень ч. 6 ст. 12 КК України, особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового засідання слідчий та прокурор зазначили, що необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що у провадженні слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000048 від 06.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

06.01.2024 року о 17:40 год. неповнолітню ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення.

07.01.2024 року неповнолітній ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час допиту ОСОБА_5 визнала вину в повному обсязі та виклала обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме: пояснила, що дійсно заздалегідь спланувала обставини вчинення даного злочину, підготувала знаряддя його вчинення, запросила потерпілу на місце вбивство та відповідно на місці нанесла їй ножові поранення від яких потерпіла померла на місці.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вказала, що жалкує про скоєне, не могла себе контролювати в момент вчинення злочину, не має намірів повторювати та переховуватись від слідства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу в судово-медичному морзі, протоколом допиту свідків, речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховую вказане, слідчий суддя вважає, що саме на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В свою чергу, приймаються до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім цього, аргументи слідчого і прокурора про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вбачаються також досить переконливими, адже ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Вказані обставини у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, з метою попередження можливості неповнолітньою підозрюваною ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, забезпечення виконання процесуальних дій, є необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказані обставини свідчать про неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.6) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.10.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Щодо клопотання захисника про застосування відносно підозрюваної заходів медичного характеру слідчий зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Як вбачається з відповіді генерального директора КПК Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області «Центральна районна лікарня» від 08.01.2024 року № 18, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває на обліку у дитячого лікаря-психолога КПК Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області «Центральна районна лікарня», але за медичною допомогою до лікаря мати з дівчинкою зверталась 11.12.2023 року. Дівчинці була надана психологічна та медикаментозна амбулаторна допомога. Дівчинка знаходилась в адекватному стані. Підстав до госпіталізації до психіатричного відділення не було.

Отже, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікаря-психолога та підстави для госпіталізації до психіатричного відділення встановлені не були, слідчий суддя вважає клопотання захисника про застосування відносно підозрюваної заходів медичного характеру безпідставним і необґрунтованим та таким, що спрямоване на передчасне застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що матеріали клопотання не містять будь-яких застережень щодо стану здоров`я підозрюваної, які б вказували про неможливість утримання останньої в умовах слідчого ізолятора.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 06.01.2024 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 04 березня 2024 року.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В зв`язку з чим, слідчим суддею не визначається розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 492, 508 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання про застосування заходів медичного характеру захисника неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 06.01.2024 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 04 березня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 09 січня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1