№ 1-і/337/1/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024р. Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.01.2021р. за №0000042, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 17.01.2021р. та до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який останнього разу продовжено до 18.02.2024р.

На даний час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство. Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

13.02.2024р. до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що вказане кримінальне провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, але ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ч.1 ст.177 КПК України - можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вказане клопотання підтримала та просила його задовольнити. Проти задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечила, пославшись, що в справі відсутні відомості про власника та стан приміщення, зазначеного обвинуваченим, чи є воно взагалі житловим та чи створені в ньому умови для проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, пославшись на те, що прокурор не надав доказів обґрунтованості пред`явленого йому обвинувачення, ризики є безпідставними, недоведеними і ґрунтуються на припущенні. Тривалий час справа не розглядається по суті, жодних ефективних заходів щодо відновлення матеріалів кримінального провадження прокурор не здійснює, він тримається під вартою незаконно. Вважає, що є всі підстави для зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який просить застосувати за місцем знаходження церкви «Світло» духовного благодійного фонду, керівником якого є пастор ОСОБА_7 , він надає допомогу засудженим. Він давно знає цю людину, спілкується з ним, сам є віруючою людиною. Просить в клопотання прокурора відмовити, а його клопотання про зміну тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, вважає заявлені прокурором ризики необґрунтованими та недоведеними, справа по суті не розглядається тривалий час, матеріали кримінального провадження відсутні, жодних ефективних заходів для їх відновлення прокурором не здійснено. За таких обставин подальше тримання обвинуваченого під вартою не відповідає принципу розумності та справедливості. Просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання обвинуваченого про застосування домашнього арешту задовольнити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176,177,183,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Отже, КПК України покладає обов`язок на сторону обвинувачення довести суду, як обґрунтованість обвинувачення, наявність ризиків непроцесуальної поведінки особи та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Луценко проти України» від 03.07.2012р. зазначив, що однією з вимог п.3 ст.5 Конвенції є те, що судовий контроль за триманням під вартою не має бути автоматичним. П.4 ст.5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано та потім узято під варту.

При цьому, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Як вже зазначалось, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, які є особливо тяжкими злочинами і за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на певний строк чи довічно.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Крім того, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що ризик, передбачений п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в клопотанні, а саме, можливість обвинуваченого ОСОБА_4 перераховуватись від суду, впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, не змінились та не відпали.

Як вже зазначалось, наразі останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, в т.ч проти життя людини з корисливих мотивів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, в т.ч. довічно. Раніше він був неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, відбував покарання реально. Відомості про наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 утриманців, близьких родичів, стабільного джерела доходу відсутні.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведена неможливість запобігти наявним ризикам у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, домашнього арешту, про що заявили клопотання обвинувачений та його захисник.

Суд враховує, що ОСОБА_4 перебуває під вартою з 17.01.2021р., кримінальне провадження за його обвинуваченням перебувало в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області, який на цей час знаходиться на тимчасово окупованій території і зупинив здійснення судочинства. Матеріали кримінального провадження залишились в м.Токмаку і фактично два роки судовий розгляд кримінального провадження по суті не здійснюється. При цьому, з клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурор до суду не звертався, тобто обвинувачений майже два роки перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи.

Враховуючи вказане, беручи до уваги тривалість тримання ОСОБА_4 під вартою, перспективи та стадію судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на цей час є непропорційним легітимній меті, виходить за межі розумного строку та на даному етапі не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи.

З урахуванням усіх встановлених обставин, на переконання суду, запобігти наявним відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ризикам можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за наслідками та способами застосування прирівнюється до позбавлення волі.

Доводи прокурора про відсутність відомостей про власника на стан приміщення, в якому обвинувачений може перебувати під домашнім арештом, суд відхиляє, оскільки листом від 09.02.2024 голова правління Благодійного фонду «Всеукраїнський фонд духовно-соціального розвитку «Світло» ОСОБА_8 підтвердив належність вказаного приміщення цьому фонду та можливість проживання ОСОБА_4 за зазначеною адресою.

При цьому, контроль за виконанням обвинуваченим покладених судом обов`язків буде здійснюватись органами Національної поліції України.

Таким чином, виходячи з принципу верховенства права, законності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості, завдань кримінального провадження, суд вважає недоцільним подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з чим в задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою слід відмовити, а клопотання сторони захисту - задовольнити і змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 19.00год до 08.00год. наступного дня та покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.2,7,176-178,183,194,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 19.00год до 08.00год. наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: 1) прибувати до суду за першим викликом; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування з потерпілою, свідками у цьому кримінальному провадженні; 5) докласти зусиль для пошуку роботи; 6) не відвідувати розважальні заклади та інші заклади, де реалізуються алкогольні напої на розлив.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно у залі суду.

Строк дії цієї ухвали визначити до 15 квітня 2024 року включно.

Виконання ухвали суду доручити Дніпровському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Про прийняття ухвали до виконання невідкладно повідомити Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. В разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

16.02.2024