ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою клопотання прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, офіційно працевлаштованого, - строком до 17 лютого 2024 року.

Доводи апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_5 , у своїй апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вказану ухвалу незаконною внаслідок

ЄУНСС №715/2442/23 Головуючий суддя І інстанції: ОСОБА_8

Провадження№11-кп/822/501/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 199, 331 КПК України

невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В клопотанні сторони обвинувачення та в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали в порушення вимог процесуального закону не додано та не наведено жодних доказів, за яких суд дійшов висновку про неможливість застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою і неможливості таких заходів забезпечити належну процесуальну поведінку особи.

Судом не враховано, що посилання прокурора в письмовому клопотанні і в усних поясненнях на наявність ризиків здійснюється із модельником «може», яке вказує на певну вірогідність висловлювання, а не його ствердження.

Фактично, основною підставою, за відсутності доведеності існування ризиків, залишилась тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , передбачене ч.3 ст. 286-1 КК України.

Судом не враховано при обранні виключного запобіжного заходу, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на даний час дружина ОСОБА_9 перебуває на останніх тижнях вагітності, при цьому вагітність проходить з ускладненням, крім того на теперішній час в Україні введено військовий стан, виїзд осіб від 18 до 60 років за кордон обмежено, а також те, що останній обвинувачується у злочині з необережності.

Саме вказаними обставинами, доводиться необхідність застосування відносно підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, та спростовуються доводи сторони обвинувачення, які не підкріпленні жодними доказами, про неможливість запобігти ризикам визначеним ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а лише виключного запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу районного суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та обрати інший запобіжний захід цілодобовий домашній арешт по місцю реєстрації проживання останнього із покладанням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши наявні матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону у повній мірі.

Встановлено, що в провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0002540 від 05.07.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.3 ст. 286-1 КК України.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого із вчиненням інкримінованих йому діянь, а тому кримінальне провадження було скеровано до суду з обвинувальним актом.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків можливої протиправної поведінки останнього.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція ч.3 ст. 286-1 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Судом першої інстанції також враховано вік ОСОБА_7 , майновий стан, міцність соціальних зв?язків, репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини різного ступеню тяжкості. При цьому судом належно взято до уваги поведінку ОСОБА_7 з моменту ДТП до часу затримання.

Враховуючи, що розгляд цього кримінального провадження в суді не завершено, а також обставини, характер і тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які були наявні раніше, зокрема, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, - не зменшилися та продовжують існувати.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з позицією суду і вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 таких висновків не спростовують.

Зокрема, посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що на утриманні ОСОБА_7 знаходяться двоє малолітніх дітей, а його дружина - ОСОБА_9 перебуває на останніх тижнях вагітності (з ускладненням), не нівелюють доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України у сукупності з обставинами кримінального провадження та даними про особу обвинуваченого.

Доводи захисника в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки більш м`який запобіжний захід у даному випадку не буде співмірним доведеним ризикам та інкримінованому обвинуваченому злочину.

Окрім того, твердження захисника про необґрунтованість обвинувачення та відсутність доказів винуватості його підзахисного, то вони є безпідставними, оскільки ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід не гарантуватиме виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Колегія суддів також зауважує, що частиною 2 ст. 422-1 КПК України передбачено вичерпний перелік документів, які можуть бути витребувані суддею-доповідачем з суду першої інстанції у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку всім доводам адвоката ОСОБА_5 наведеним в апеляційній скарзі, оскільки обмежена відсутністю матеріалів кримінального провадження для повного дослідження заявлених доводів.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому її слід залишити без задоволення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2023 року, - про продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3