ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001308 від 05.05.2022 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Біла Церква Київської області, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ким подано апеляційну скаргу та зміст судового рішення суду першої інстанції.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2023 року подала апеляційну скаргу.

Цим вироком, ОСОБА_7 , - визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ЄУНСС №716/1187/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-кп/822/457/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 336 КК України

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційних вимог сторони захисту.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у своїй апеляційній з вказаним вище вироком суду першої інстанції не погоджується. Вважає його незаконним, необґрунтованим, постановленим шляхом не повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, із порушенням норм матеріального права та невірним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а також переконана, що висновки суду не відповідають дійсним обставинами по справі.

Стверджує, що районний суд неповно оцінив наявні у справі докази, а також дійшов до невірних і суперечливих висновків в частині законного та належного проведення медичного обстеження стану здоров`я обвинуваченого працівниками військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що і слугувало не бажанням ОСОБА_7 проходити військову службу як повністю придатного у військових частинах НОМЕР_1 та А2615, та наміром пройти того ж дня повноцінний медичний огляд, оскільки стан здоров`я останнього, на його переконання, не надає йому можливості виконувати бойові розпорядження на рівні повністю придатного військовослужбовця.

Звертає увагу, що єдиною та вмотивованою підставою для не бажання ОСОБА_7 проходити військову службу як «повністю придатний» є грубе порушення порядку проведення його медичного обстеження та фактичного не проведення повноцінного медичного його огляду, як це передбачено Положенням №402 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».

Зокрема, на стадії досудового слідства та у суді першої інстанції, ОСОБА_7 не відмовлявся та не відмовляється від призову на військову службу під час мобілізації, та не має наміру ухилятись і по даний час, однак в силу відсутності проведення будь-якого медичного обстеження його стану здоров`я, окрім огляду лікарем-офтальмологом, останній не бажав отримувати повістки про відправку у військову частину, видані на його ім`я, як повністю придатного на підставі сумнівної та незаконної довідки ВЛК №1883, допоки його стан здоров`я не буде належно оцінено, так як усвідомлював, що за станом здоров`я не зможе виконувати бойові розпорядження командира на рівні придатного до військової служби, а наведені дії можуть ускладнити або спричинити загострення наявних у нього хворіб.

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово стверджував, що не скаржився у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 виключно на свій зір, а його направлення до лікаря-офтальмолога було пов`язано із носінням окуляр, що помітили члени ВЛК. На всі інші скарги ОСОБА_7 ніхто із членів ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 уваги не звернув.

04 травня 2022 року ОСОБА_7 не видавалася на руки довідка ВЛК №1883, згідно якої його визнано придатним до військової служби та на підставі якої йому хотіли вручити повістку про відправку. ОСОБА_7 було усно повідомлено, що він визнаний придатним.

Враховуючи наявні у ОСОБА_7 хвороби, серед яких: астма; хронічний панкріотит; хронічна радикулопатія; остеохондроз та хвороба жовчного міхура, на які скаржився останній у приміщенні центру комплектування, та які в силу бездіяльності працівників ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 не було досліджено ОСОБА_7 , а тому останній після повідомлення йому, що він визнаний придатним за довідкою ВЛК №1883, усвідомлював про можливі негативні для свого здоров`я наслідки, а тому вимагав належного медичного обстеження. Наявність вищенаведених захворювань у ОСОБА_7 підтверджується долученими до матеріалів провадження документами.

Вважає, що у діях її підзахисного відсутні ознаки злочину передбаченого ст. 336 КК України, оскільки його непогодження із довідкою ВЛК №1883, за якою він визнаний придатним, що зумовило подальше складення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 акту відмови від отримання «бойової повістки», є причинним наслідковим зв`язком порушення лікарями ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 вимог Закону, а саме Порядку №402 щодо медичного огляду стану здоров`я ОСОБА_7 ..

Зазначає, що ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 порушено п.1.1, п.3.2, п.3.4, п.3.5, п.3.11 Положення №402 щодо проведення медичного обстеження ОСОБА_7 , що підтверджується матеріалами справи та визнається свідками даного кримінального провадження, зокрема свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказували, що військово-лікарська комісія проводилась у спрощеному порядку.

Сторона захисту переконана, що станом на день проходження ВЛК ОСОБА_7 не підпадав під дію Наказу №2 від 22 лютого 2022 року, так як не проходив раніше військову службу, не перебував і не перебуває у військовому оперативному резерві, що підтверджується його військово-обліковим документом, що міститься у матеріалах кримінального провадження.

Закон України «Про військову службу та військовий обов`язок» передбачає, що військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

А тому вважає, що ОСОБА_7 є військовозобов`язаним та не підпадає під дію Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 лютого 2022 року №2, колом осіб на яких він розповсюджується, оскільки не є резервістом.

Вказує, що станом на 04.05.2022 р. та 27.07.2022 р. у працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 не було законних підстав для вручення ОСОБА_7 «бойової повістки» про його призов на військову службу під час мобілізації, як повністю придатного, оскільки членами військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 було грубо порушено порядок проведення медичного обстеження ОСОБА_7 ; не з`ясовано наявність у нього будь-яких захворювань, про які він вказував у приміщенні центру комплектування; не надано направлень до інших фахівців з метою підтвердження стану здоров`я військовозобов`язаного; не забезпечено ОСОБА_7 можливістю оскаржити довідку ВЛК, так як того ж дня останній вже призивався на військову службу.

Щодо долученого до матеріалів справи акту про відмову від отримання повістки від 04.05.2022 р., зазначає, що даний акт було складено у відсутності ОСОБА_7 та з позбавленням останнього можливості надати пояснення стосовно своєї позиції щодо непогодження із медичним оглядом, який фактично і не проводився 04.05.2022 р..

Крім того, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначені у вищезгаданому акті не підтвердили у судовому засіданні обставин викладених у акті від 04.05.2022 р..

Стверджує, що районному суду не було надано доказів щодо наміру обвинуваченого на ухилення від призову за мобілізацією, враховуючи те, що останній добровільно за телефонним дзвінком з`явився до ТЦК та СП і добровільно почав проходити медичне обстеження, яке так і не відбулось. Матеріали провадження не містять відомостей про відмову її підзахисного від отримання «бойової повістки», як і не містять достатніх доказів на підтвердження проведення повноцінного об`єктивного медичного огляду військовозобов`язаного - ОСОБА_7 ..

Щодо невірного зазначення судом першої інстанції про факт наявності у ОСОБА_7 продовжуваного злочину щодо події, яка мала місце 27.07.2022 р. вказує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, якими зафіксовано факт вчинення ОСОБА_7 27.07.2022 р. продовжуваного злочину в часовий період закінчення такого кваліфікуючого діяння.

Захист переконаний, що органом досудового розслідування не дотримано процедуру, передбачену ст. 2 та ст. 214 КПК України.

Оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, по події, яка мала місце 27 липня 2022 року, відомості до ЄРДР внесені не були. Проте, в межах кримінального провадження розпочатого по події, яка мала місце 04.05.2022 р. за таким діянням, та яке мало місце 27.07.2022 р. надано правову кваліфікацію і визнано їх продовжуваним злочином за ст. 336 КК України у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0001308.

Враховуючи те, що про подію, яка мала місце 27.07.2022 року витяг з ЄРДР відомостей не містить, всі докази, зібрані в ході досудового розслідування щодо даної події, слід визнати недопустимими, а визнану правову кваліфікацію судом першої інстанції «продовжуваний злочин» - незаконною.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч.3 та ч.4 ст. 17 КПК України, так і в практиці ЄСПЛ, зокрема, в рішенні у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд, при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

В Україні діє принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Прокурор ОСОБА_13 у своєму запереченні вважає вищевказаний вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим, так як районним судом повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, а висновок суду ґрунтується на належних і допустимих доказах. Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі є надуманими та спростовуються фактами встановленими під час судового розгляду даної кримінальної справи.

Доводи захисту, що наявні у обвинуваченого ОСОБА_7 хвороби вже давно і це підтверджується долученими до матеріалів провадження документами є необґрунтованими. Оскільки, надані ОСОБА_7 медичні документи, датовані через декілька місяців як останній проходив ВЛК, а медичні документи з відповідними діагнозами до проходження ВЛК останнім, відсутні.

Інші твердження сторони захисту є надуманими та спростовуються фактами встановленими під час судового розгляду даної кримінальної справи.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, 24.02.2022 року Указом Президента України №65/2022, який затверджений законом України про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03.03.2022 №2105-IX, в Україні оголошено та проводиться загальна мобілізація протягом 90 днів.

У відповідності до указу президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджений законом України про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.03.2022 №2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_14 від 22.05.2022 №341/2022 (Указ затверджено Законом №2263-IX від 22.05.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_14 від 12.08.2022 №573/2022 (Указ затверджено Законом №2500-IX від 15.08.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_7 будучи військовозобов`язаним 04.05.2022 прибув до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресом: АДРЕСА_3 для проходження медичного огляду і згідно висновку лікаря та довідки військово-лікарської комісії за №1883 від 04.05.2022 його визнано придатним до військової служби.

Цього ж дня, ОСОБА_7 повідомлений працівниками шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від №69-2022 від 24.02.2022.

Однак, ОСОБА_7 достовірно знаючи, про загальну мобілізацію, оголошену Указом Президента №69-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, не маючи права на відстрочку, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25.03.1992 року №2232-XII», ст. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69-2022 від 24.02.2022, будучи визнаним придатним до військової служби у присутності працівників шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від отримання мобілізаційної повістки на 04.05.2022 для зарахування його в команду НОМЕР_1 та відправлення в навчальний центр ЗСУ для подальшого проходження служби в ЗСУ.

В подальшому 27.07.2022 приблизно о 14 год. 43 хв. в приміщенні шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресом: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 знову вручалась повістка на 28.07.2022 про зарахування в команду НОМЕР_2 та відправлення в навчальний центр ЗСУ для подальшого проходження служби в ЗСУ, однак останній будучи придатним під час воєнного часу, згідно висновку та довідки військово-лікарської комісії шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.05.2022 року №1883, з метою ухилення від проходження військової служби, діючи в порушення ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року №2232-XII», ст. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69-2022 від 24.02.2022, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України спрямований на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, не маючи підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин відмовився від отримання повістки для зарахування його в команду НОМЕР_2 та відправлення в навчальний центр ЗСУ для подальшого проходження служби в ЗСУ.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Адвокат ОСОБА_6 , яка захищає та представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримала повністю свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав зазначених в ній. Запевняла, що дії ОСОБА_7 не покликані на підривання обороноздатності держави та комплектування Збройних сил України, а зводяться до не погодження із діями військово-лікарської комісії та бажанням захистити свої порушені права. Просила скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким виправдати її підзахисного ОСОБА_7 ..

Прокурор просив вирок районного суду залишити без змін, а доводи наведені сторони захисту в інтересах ОСОБА_7 без задоволення, вважаючи їх безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду в доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Мотиви апеляційного суду при постановленні ухвали і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги сторони захисту, заслухавши доводи адвоката та заперечення сторони обвинувачення щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Ретельно перевіривши апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Як убачається з вироку суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення в даній справі, тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції, що районний суд неповно оцінив наявні у справі докази, а також дійшов до невірних і суперечливих висновків в частині законного та належного проведення медичного обстеження стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 працівниками ВЛК, що і слугувало його не бажанням проходити військову службу як повністю придатного у військових частинах А7188 та А2615, оскільки стан здоров`я останнього, на його переконання, не дає йому можливості виконувати бойові розпорядження на рівні повністю придатного військовослужбовця, не заслуговують на увагу і колегія суддів погодитись з ними не може та вважає їх необґрунтованими. Більше того, такі ж заперечення і доводи сторони захисту проти звинувачення детально та належно розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.

Безпосередній об`єкт злочину - ухилення від призову за мобілізацією, збігається з об`єктом ухилення від призову на строкову військову службу (ст. 335 КК України). Безпосереднім об`єктом цього злочину виступають суспільні відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема комплектування її збройних сил, на які відповідно до ч.2 ст. 17 Конституції України покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, виражається в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Суб`єктивна сторона - прямий умисел. Мотиви на кваліфікацію не впливають.

Суб`єкт - особа що підлягає мобілізації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).

Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, районний суд обґрунтував безпосередньо дослідженими доказами в судовому засіданні, які перевірені апеляційною інстанцією, та яким надана належна юридична оцінка, зокрема:

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0001308 від 05.05.2022 за ст. 336 України відносно ОСОБА_7 (т.1 а.п.1)

- копією повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 начальнику Чернівецького РУП ВП №3 (м.Заставна) ОСОБА_15 про ухилення ОСОБА_7 від виконання військового обов`язку, а саме відмови від отримання повістки про призов 04.05.2022 (т.1 а.п.10-11);

- актом про відмову від отримання повістки для призову на військову службу під час мобілізації від 04.05.2022, згідно якого військовозобов`язаний ОСОБА_7 відмовився отримувати повістку про прибуття на 17 год. 00 хв. 04.05.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки в команду (т.1 а.п.12);

- копією тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 (замість військового квитка) від 11.02.2020, виданого військовозобов`язаному ОСОБА_7 , що він дійсно прийнятий на тимчасовий облік запасу ЗСУ за ВОС №790037А на посаду водія - перевезення автомобільним транспортом, тимчасове посвідчення дійсне до видачі військового квитка. 11.02.2020 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний придатним до військової служби. Мобілізаційне розпорядження вручене Кіцманським ОРВК - 11.02.2020 (т.1 а.п.13);

- копією мобілізаційного розпорядження команди НОМЕР_1 , згідно якого солдат ОСОБА_7 на підставі ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з оголошенням мобілізації зобов`язаний не чекаючи повістки військового комісаріату, з`явитися протягом 120 годин за адресою Кіцманський ОРВК (т.1 а.п.43);

- копією облікової картки солдата ОСОБА_7 від 11.02.2020 з відміткою «придатний», посада - фельдшер молодших спеціалістів з медичною освітою (т.1 а.п.44);

- копією висновку лікаря - офтальмолога №1883 від 04.05.2022, згідно якої ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби (т.1 а.п.14);

- копією довідки ВЛК №1883 від 04.05.2022 шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої ОСОБА_7 за станом здоров`я придатний до військової служби (т.1 а.п.14);

- копією повістки від 04.05.2022 на ім`я ОСОБА_7 , згідно якої військовозобов`язаний призивається на військову службу по мобілізації та якому наказано з`явитися на 17 год. 00 хв. 04.05.2022 до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до команди А7188 ВОС 790. Підпис ОСОБА_7 про отримання повістки у розписці відсутній (т.1 а.п.42);

- копією повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 слідчому відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_17 про відмову ОСОБА_7 від отримання повістки про призов 27.07.2022 (т.1 а.п.59);

- актом про відмову від отримання повістки під час мобілізації від 27.07.2022, згідно якого військовозобов`язаний ОСОБА_7 відмовився отримувати повістку про прибуття на 16 год. 00 хв. 28.07.2022 до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у навчальний центр ЗСУ у складі команди НОМЕР_2 (т.1 а.п.60);

- копією повістки на ім`я солдата ОСОБА_7 , якому наказано з`явитися на 16 год. 00 хв. 28.07.2022 до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підпис ОСОБА_7 про отримання повістки в розписці відсутній (т.1 а.п.61).

Крім письмових доказів, стосовно яких у колегії суддів відсутні підстави вважати їх неналежними та недопустимими, вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується показаннями свідків наданими в суді першої інстанції, зокрема:

- свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначила, що вона видала направлення для проходження медичного огляду лікаря - офтальмолога військовозобов`язаному, який окрім проблем із зором, більше на свій стан здоров`я не скаржився.

- свідок ОСОБА_18 лікар офтальмолог КНП «Заставнівська БЛ» в суді першої інстанції вказала, що вона як член ВЛК оглядала військовозобов`язаного за направленням шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 з порушенням гостроти зору, а саме астигматизмом і за результатами обстеження вона склала висновок, з яким останній був ознайомлений, скарг та зауважень не заявляв.

- свідок ОСОБА_19 лікар терапевт КНП «Заставнівська БЛ» допитана в судовому засіданні показала, що вона входить до складу ВЛК при шостому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 , 04.05.2022 вона перебувала у військоматі та за її направленням ОСОБА_7 був скерований на огляд лікаря офтальмолога відповідно до спрощеної процедури проведення ВЛК, так як на її запитання військовозобов`язаний інших скарг на здоров`я не заявив та не надав відповідних документів. В подальшому, за наслідками проведеного огляду лікаря офтальмолога - ОСОБА_7 визнано придатним до військової служби та видано довідку ВЛК.

- свідок ОСОБА_20 заступник головного лікаря КНП «Заставнівська БЛ» суду пояснив, що перебуває на посаді голови ВЛК при шостому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . 04.05.2022 до РТЦК прибув ОСОБА_7 , який висловив скарги лише на свій зір, а тому було видане направлення на огляд у лікаря - офтальмолога. Вказав, що огляд ОСОБА_7 в той день не проводився всіма членами діючої ВЛК, так як на період воєнного стану огляд військовозобов`язаних проводиться у спрощеному порядку на підставі наказу 16 регіональної ВЛК шляхом огляду на тілесні ушкодження та усного опитування. ОСОБА_7 не повідомив ВЛК про перебування на обліку в будь-яких медичних закладах та ніяких скарг на стан здоров`я, окрім проблем із зором у нього не було, тому він не направлявся на медичний огляд до профільних спеціалістів членів ВЛК, крім офтальмолога.

- свідок ОСОБА_10 начальник відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 у суді підтвердив, що ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку в даному відділі РТЦК. Останній був викликаний до РТЦК, як медичний працівник, в якому існує нагальна потреба для ЗСУ. Підставою вручення ОСОБА_7 бойової повістки було отримання ним наказу військового керівництва на призов до лав ЗСУ військовозобов`язаних. За висновком ВЛК - довідки (форма №4) ОСОБА_7 був визнаний придатним до військової служби. За відсутності підстав для відстрочки і визнаному як придатним, 04.05.2022 він намагався вручити ОСОБА_7 бойову повістку, однак той в категоричній формі відмовився її отримати, а також не погодився із складанням акту про відмову від отримання повістки в приміщенні РТЦК. Акт було складено за відсутності ОСОБА_7 , оскільки той поїхав з місця події, а працівники РТЦК та СП не наділені повноваженнями затримувати осіб. 27 липня 2022 року йому повідомили, що до РТЦК прибув ОСОБА_7 , щоб забрати свій військово - обліковий документ. Він запросив ОСОБА_7 в кабінет та в присутності інших працівників РТЦК повторно намагався вручити останньому бойову повістку про зарахування в команду, проте останній, посилаючись на те, що він вже перебуває під слідством, а тому не буде отримувати повістки та покинув приміщення РТЦК, не забравши свій військовий документ. Факт відмови був зафіксований на відео, а в подальшому ним було складено акт про відмову від отримання повістки.

Зазначені вище письмові докази є узгодженими між собою та показаннями свідків наданими в суді першої інстанції, які не викликають сумніву у своїй належності та допустимості, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому йому діянні.

Дослідивши відповідно до ст. 94 КПК України вищевказані докази і визнавши їх належними та допустимими, оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На переконання колегії суддів, твердження сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення свого підтвердження не знайшли.

У ході допиту в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому заперечив, надавши показання про те, що він є військовозобов`язаним, хоча раніше у Збройних Силах не служив. Зазначив, що 03.05.2022 йому зателефонували із Заставнівського РТЦК про необхідність з`явитися 04.05.2022 для уточнення інформації. Вказав, що на наступний день зранку він прибув до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_9 , надавши працівнику військомату відповідні документи про особу та військовий квиток. Там йому вручили направлення до Заставнівської лікарні на огляд лікаря - офтальмолога. Після проходження огляду офтальмологом, яка надала йому довідку про придатність до військової служби, він повернувся до РТЦК. Там у нього забрали довідку та поклали на стіл повістку про відправлення, яку він мав підписати і повідомили, що його зараховано у військову команду та сьогодні о 17 годині відбудеться відправлення. Він сказав, що тимчасово відмовляється від підпису, оскільки йому необхідно зателефонувати адвокату.

Проте, працівники військомату повідомили, що він обмежений в праві пересування та не випускали його з території військомату, примушуючи підписати повістку. В подальшому він вийшов з приміщення і перебуваючи на території РТЦК, зателефонував на лінію «102», повідомивши, що працівники РТЦК його обмежують у праві вільного пересування та примусово утримують. По приїзду працівників поліції, у нього відібрали письмову заяву та оформили відповідні документи.

Вказав, що працівник РТЦК знову спитав його чи він погоджується отримати повістку, однак він не відмовився отримати, а відклав підписання повістки про зарахування в команду, оскільки вимагав повного проходження військо-лікарської комісії, якого на той час по відношенню до нього проведено не було.

27.07.2022 він повторно приїхав до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_9 , щоб забрати свій військовий квиток. В одному із кабінетів працівник РТЦК повідомив, що він придатний до військової служби та підлягає мобілізації, у зв`язку з цим намагався вручити йому повістку. Проте він сказав, що ВЛК відносно нього не проводилася, його не обстежували всі лікарі, висновку ВЛК йому не вручили, а тому він вважав дії працівників РТЦК незаконними, і не забравши військового квитка, покинув приміщення військомату.

При цьому зазначив, що у нього відсутній умисел на ухилення від мобілізації, від виконання свого військового обов`язку він не відмовлявся і не відмовляється на даний час, однак вимагає дотримання законної процедури проходження ВЛК. Попередню довідку ВЛК вважає неправдивою, посилаючись на наявність у нього таких хвороб: сенсибілізуюча астма, легенева недостатність; множинні хрящові грижі; жовчно-кам`яна хвороба з конкрементом, що потребує хірургічного втручання.

Отже, з показів обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів робить наступні висновки, яких останній у своїх показах фактично не заперечив, та які стосуються саме суті пред`явленого йому обвинувачення: ОСОБА_7 є військовозобов`язаним, обізнаний про військовий стан, довідку про придатність до військової служби отримав на руки особисто та відніс до РТЦК. Не заперечував, що тимчасово відмовився від підпису про отримання повістки двічі і відклав підписання повістки про зарахування в команду. 27.07.2022 ОСОБА_7 сам приїхав до Чернівецького РТЦК в м.Заставна, де працівники РТЦК знову намагалися вручити йому повістку, однак він вважав їх дії незаконними та покинув приміщення військомату.

Попри це, слід зазначити, що твердження сторони захисту та й самого обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність у останнього ряду хвороб, не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції як обґрунтовані та доведені, оскільки докази, на які вони посилаються, а саме довідки та висновки лікарів щодо стану здоров`я ОСОБА_7 датовані червнем та серпнем 2022 року, тобто майже півтора року назад. За цей час, як і на сьогоднішній день, жодних інших обстежень ОСОБА_7 не робив і діагнозів лікарями не встановлено, відповідно, лікування не призначалося і останнього не було госпіталізовано з тих чи інших причин, зокрема для хірургічного втручання, про що вказував ОСОБА_7 та його захисник, так як таких доказів апелянтом не долучено до апеляційної скарги та не надано колегії суддів у судовому засіданні апеляційного суду.

Більше того, як зазначалося вище, ОСОБА_7 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань про слухання справи за його відсутності не направляв, кореспонденцію надіслану апеляційним судом за місцем його проживання не отримав, а зі слів сторони захисту стало відомо, що вона намагалася напередодні засідання з ним зв`язатися, зателефонувавши на його мобільний номер, проте з ним зв`язок був відсутній.

Отже, висновок колегії суддів такий, що все вище наведене свідчить про прямий умисел ОСОБА_7 ухилитися від призову за мобілізацією. Таким чином, а ні твердження обвинуваченого в суді першої інстанції, а ні його захисника в скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду про відсутність у ОСОБА_7 умислу ухилення від мобілізації та відсутності в його діях інкримінованого діяння, не можуть бути взяті судом до уваги, є безпідставними та необґрунтованими і спростовуються наведеними доводами, які не викликають сумнівів в апеляційного суду.

Що стосується тверджень адвоката ОСОБА_6 в частині неправомірності дій членами військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки не було повноцінно проведено медичне обстеження ОСОБА_7 , то колегія суддів зазначає наступне.

В першу чергу, в даному кримінальному провадженні не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції неправомірність дій членів військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, МОЗ передбачає два способи оскарження висновку ВЛК, це можна зробити у досудовому порядку та через суд.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 з моменту проведення медичного обстеження та постановлення висновку ВЛК, не оскаржив його до ВЛК військового комісару області та до Центральної військово - лікарської комісії для перегляду даного висновку, тобто останнім не оскаржено результати ВЛК до вищого органу ВЛК, як те передбачено Наказом МОУ від 14.08.2008 №402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Проте, ОСОБА_7 оскаржив результат медичного огляду до Чернівецького окружного адміністративного суду, однак у задоволенні позовних вимог йому було відмовлено. Довідку ВЛК №1883 визнано законною, про що чітко вказано у рішенні Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.02.2023 (справа №600/3118/22-а), яке засилено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 14.04.2023. Дані рішення судів усувають всі сумніви щодо законності дій членів військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 та довідки №1883, з якою категорично не погоджується сторона захисту.

Окрім того, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом МОУ від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що згідно тимчасового посвідчення ОСОБА_7 вже проходив ВЛК 11 лютого 2020 року при Кіцманському ОРВК та був визнаний придатним до військової служби і 11.02.2020 йому було вручене мобілізаційне розпорядження (т.1 а.п.43-44). З того часу, будь-яких доказів про погіршення здоров`я, ОСОБА_7 не надано станом на 04.05.2022, коли його було викликано до шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Більше того, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Однак, ні під час явки для уточнення облікових даних - 04.05.2022, а ні 27.07.2022 ОСОБА_7 вказаних документів шостому відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав.

Отже, так як 11 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби висновком ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 , а повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП, то ж за відсутності скарг останнього на стан здоров`я та не надання відповідних документів, у ВЛК при шостому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 не було підстав для проведення повного медичного обстеження ОСОБА_7 , та було проведено його огляд у спрощеному порядку.

Щодо доводів сторони захисту в частині того, що акт про відмову від отримання повістки ОСОБА_7 складено за його відсутності та з порушенням, то вони не заслуговують на увагу та є надуманими, й спростовуються показами свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_21 ..

Зокрема, свідок ОСОБА_21 чітко вказав, що у присутності свідків ним здійснювалася відеофіксація на мобільний телефон факту відмови ОСОБА_7 від отримання бойової повістки. Після цього, в присутності свідків було складено відповідний Акт 04.05.2022 і для фікції цієї події були залучені сторонні особи, які підтвердили, що все бачили і чули. Мова йде про свідка ОСОБА_12 , яка в суді підтвердила дані обставини та свідка ОСОБА_11 , яка була присутня при складанні акту безпосередньо.

Окрім того, акт про відмову від отримання повістки для призову на військову службу під час мобілізації від 04 травня 2022 року підписано майором ОСОБА_10 та свідками ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .. В даному акті чітко зазначено, що ОСОБА_7 04.05.2022 о 11 год. 27 хв. відмовився отримувати повістку про прибуття на 17 год. 00 хв. 04.05.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_10 для відправки у команду, причин відмови не повідомив (т.1 а.п.12).

З акту про відмову від отримання повістки під час мобілізації від 27 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_7 27.07.2022 о 15 год. 44 хв. відмовився отримувати повістку про прибуття на 16 год. 00 хв. 28.07.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_10 для відправки у навчальний центр ЗСУ у складі команди НОМЕР_2 , по причині, що відносно нього ведеться кримінальна справа. Даний акт складено в присутності та підписано майором ОСОБА_10 , працівником ОСОБА_22 та старшим солдатом ОСОБА_23 (т.1 а.п.60).

З установлених судом першої інстанції обставин справи, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду, вбачається, що ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно відмовився від отримання бойових повісток, тобто умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Також не заслуговують на увагу твердження адвоката щодо події, яка мала місце 27 липня 2022 року, а саме, що по ній відомості до ЄРДР внесені не були, а отже всі докази, які зібрані в ході досудового розслідування щодо даної події, слід визнати недопустимими, а визнану правову кваліфікацію судом першої інстанції «продовжуваний злочин» - незаконною.

З такою позицією захисту, колегія суддів також не погоджується та вважає її недоведеною у відповідності із законодавством, при цьому зважаючи на те, що суд першої інстанції дав законну та процесуально вірну оцінку цим доводам адвоката у вироку, яку підтримує апеляційна інстанція.

Як вбачається з диспозиції ст. 336 КК України, вона не передбачає такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.

А отже, в діях ОСОБА_7 має місце продовжуване кримінальне правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально правовим наміром, як те передбачено ч.2 ст. 32 КК України.

Згідно ст. 65 Конституції України та ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

З огляду на те, що у ОСОБА_7 , як громадянина України, наявний такий обов`язок, для виконання цього обов`язку його і було зобов`язано з`явитися до РТЦК для отримання «бойової повістки» та відправки до військової частини для відбуття військової служби, однак обвинувачений цього не зробив, ухилившись від призову на військову службу за мобілізацією, а отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях останнього наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту в цілому, колегія суддів зазначає, що за змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення надано вичерпні доводи та докази щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Натомість, стороною захисту та самим обвинуваченим ОСОБА_7 , жодним чином не спростовано доказів прокурора в протилежному, тобто у відсутності в діях ОСОБА_24 інкримінованого йому злочину, які можуть бути підставою для розумного сумніву в доведеності його вини. Навпаки, в судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтвердила, що навіть станом на день розгляду апеляційної скарги її підзахисний ОСОБА_7 не надавав у РТЦК жодної довідки чи заключення про стан свого здоров`я. Вказана поведінка ОСОБА_7 свідчить про його безумовне ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Проаналізувавши наведені докази в цілому і давши їм оцінку, колегія суддів не може погодитись з поданою апеляційною скаргою сторони захисту, оскільки усі вищевикладені доводи співвідносяться між собою, не містять істотних суперечностей і підтверджуються іншими об`єктивними доказами, та вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив їх як об`єктивні та визнав допустимими за фактичними обставинами, встановленими судом, які свідчать про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненому. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 336 КК України є вірною та доведеною.

Судова практика ЄСПЛ визначає, що «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, незважаючи на заперечення стороною захисту вини її підзахисного та невизнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, які колегією суддів перевірено, та які не викликають сумнівів у свої належності й допустимості.

Попри це, апеляційний суд погоджується також із призначеним ОСОБА_7 покаранням, оскільки воно відповідає тяжкості скоєного злочину, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Районним судом належним чином враховано відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого.

Оскільки немає обставин, які пом`якшують покарання чи істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував при призначенні покарання вимог ст. 69 та ст. 75 КК України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються правильними висновками суду першої інстанції.

За таких обставин, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 є належно мотивованим, обґрунтованим та законним, а тому відсутні правові підстави для його скасування та виправдування обвинуваченого ОСОБА_7 , як про те апелює сторона захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. 336 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3