Справа № 145/1962/23
Провадження №1-кп/145/194/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2023 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000139 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта повна загальна середня, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше несудимого,

за ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на початку вересня 2023 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись у лісовому масиві, що розташований за межами населеного пункту с. Бушинка Тульчинського (колишнього Тиврівського) району Вінницької області, знайшов пластиковий пакет чорного кольору в якому виявив подрібнені рослини коноплі та фольгові згортки із психотропними речовинами - амфетаміном, де у нього відразу виник умисел на незаконне придбання та зберігання вказаних наркотичних засобів і психотропних речовин, без мети їх збуту.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел та достовірно знаючи, що рослини коноплі є наркотичним засобом, а амфетамін забороненими психотропними речовинами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів) діючи умисно, незаконно привласнив знайдені на вказаній території речовини, чим здійснив незаконне придбання наркотичних засобів та психотропних речовин.

Після вчинених дій, знайдені наркотичні засоби та психотропні речовини останній переніс до будинку та господарського приміщення, розташованого на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , в якому він проживає, де їх незаконно зберігав до 19.10.2023 року.

Працівниками Тульчинського РВП ГУІІП у Вінницькій області 19.10.2023 в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду від 17.10.2023 року обшуку домоволодіння, де проживає ОСОБА_4 , що розташоване у АДРЕСА_1 , останній добровільно видав поліетиленовий пакет із сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору. Також, під час обшуку у одній із кімнат зазначеного домоволодіння виявлено чорний гаманець в якому знаходився фольговий згорток із порошкоподібною речовиною світло-бежевого кольору. Крім того, у господарському приміщенні даного домоволодіння на полицях в поліетиленових пакетах, паперових коробках, дерев`яному ситі та скляній банці, виявлено суху подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору.

Відповідно до висновків експерта знайдена під час обшуку території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 1808,01 г, та порошкоподібна речовина світло-бежевого кольору є психотропною речовиною - амфетаміном масою 0,2302 г.

Таким чином ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби у великих розмірах та психотропні речовини, без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

31 жовтня 2023 року між прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України в обсязі обвинувачення. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання обвинуваченому за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі дві тисячі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35 700 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Обвинувачений підтвердив факт укладення добровільно угоди про визнання винуватості, визнав обставини інкримінованого кримінального правопорушення, розуміє узгоджене покарання та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання - у виді штрафу у розмірі дві тисячі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35 700 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України за ч.2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Діям обвинуваченого дана правильна правова кваліфікація скоєного за ч.2 ст.309 КК Укркїни, при розгляді угоди не було встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

У судовому засіданні встановлена достатня наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Обвинувачений погоджується з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, тому суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно підлягає скасуванню.

Судові витрати суд покладає на ОСОБА_4 в порядку ст.124 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 468 - 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 жовтня 2023 року між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі дві тисячі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35 700 (тридцять п`ять тисяч сімсот) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 31 жовтня 2023 року та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Речові докази: вісім паперових, фольгових згортків і поліетиленових пакетів з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору та речовини рослинного походження, фрагмент верхівкових частин трав`янистої рослини, порошкоподібну речовину та фрагмент бічних гілок трав`янистої речовини, знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року на тимчасово вилучене майно, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3 107 (три тисячі сто сім) гривень, в сумі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень, в сумі 3 346 (три тисячі триста сорок шість) гривень.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, визначених ст.394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена;

шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Повний текст вироку складено та проголошено 15 грудня 2023 року о 13 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1