Справа № 314/3045/23
Провадження № 1-кс/314/1063/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000429 від «08» липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Софіївка, Первомайського району, Миколаївської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, який проходить військову службу на посаді командира 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону НОМЕР_1 бригади військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, у військовому званні «солдат», одруженого, що має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , 2021 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 46-ї бригади, військової частини НОМЕР_2 ЗСУ, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, ОСОБА_4 , вчинив особливо тяжкий злочин проходячи військову службу на посаді старшого стрільця НОМЕР_1 бригади, військової частини НОМЕР_3 , 07 липня 2023 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, знаходячись на відкритій ділянці місцевості у лісосмузі, розташованій поблизу АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків із військовослужбовцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займав посаду стрільця-снайпера НОМЕР_1 бригади військової частини НОМЕР_2 ЗСУ, маючи умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останнього та бажаючи їх настання, діючи умисно, взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю, а саме штурмову гвинтівку марки Carabine М4А1 та здійснив із вказаної гвинтівки у голову потерпілого не менше 3-х пострілів, чим, спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних наскрізних вогнепальних кульових поранень голови з руйнуванням головного мозку, в результаті чого військовослужбовець ОСОБА_8 помер на місці події, тим самим ОСОБА_4 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині.

08.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено обґрунтовану підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що кваліфікується, як: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

-переховуватися від органів досудового слідства та суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, та може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, чим перешкоджатиме встановленню істини у справ, так як існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на переконання суду, не забезпечать запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

У відповідності зі ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, дані про особу, приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки інші види запобіжних заходів не забезпечать виконання обов`язків підозрюваним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено, а отже,суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 02 грудня 2023 року (включно).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

04.10.2023