Справа № 761/2114/24
Провадження № 1-кс/761/2130/2024
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2024 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новошумне, Костанайської області, Казахської РСР, місце проживання - невідоме, місце роботи: АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, військовослужбовця збройних сил Російської Федерації, командувача Чорноморським флотом ВМФ РФ (з 03 травня 2019 року по 10 серпня 2022 року), адмірала,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 437КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000052 від 18.01.2023

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 18.01.2023 за підозрою громадянина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 437КК України.

В ході розслідування установлено, що 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

Водночас встановлено, що до широкомасштабного збройного вторгнення на територію України причетне керівництво Чорноморського флоту Військово морського флоту Російської Федерації (далі - Чорноморський флот ВМФ РФ), на яке, згідно наперед розробленого плану, покладалося здійснення збройного вторгнення у вигляді проведення ракетних обстрілів з кораблів флоту, які знаходяться в акваторії Чорного моря, цивільних об`єктів, об`єктів критичної інфраструктури, які забезпечують життєдіяльність цивільного населення України.

Так, до вищевказаних злочинних дій співучасники, діючи за попередньою змовою між собою, у невстановлений досудовим розслідуванням час залучили адмірала ОСОБА_6 , який в період 03 травня 2019 року по 10 серпня 2022 рокуперебував на посаді командувача Чорноморським флотом військового-морського флоту Російської Федерації.

У зв`язку із займаною адміралом ОСОБА_6 посадою, останньому підпорядковуються бойові кораблі та особовий склад Чорноморського флоту ВМФ РФ, командувач несе особисту відповідальність за прийняті рішення, застосування підпорядкованих військ та виконання ними поставлених завдань. Управління військами він здійснює особисто, через штаб, а також через своїх заступників, начальників родів військ, управлінь, відділів (відділень) та служб об`єднання у відповідності до наказів, директив, розпоряджень, вказівок вищих начальників, штабів та прийнятими рішеннями, забезпечує виконання стратегічних і оперативних завдань військово-політичного керівництва і командування ЗС РФ на театрах воєнних дій.

У свою чергу, командувач ІНФОРМАЦІЯ_2 флотом ВМФ РФ адмірал ОСОБА_6 , будучи представником влади, тобто особою, яка уповноважена вирішувати питання воєнного планування і управління щодо застосування підпорядкованих йому з`єднань і частин та підлеглих військовослужбовців, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими представниками влади РФ, командування ЗС РФ, правоохоронних і розвідувальних органів РФ, зокрема: Міністром оборони Російської Федерації ОСОБА_8 , начальником Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_9 , секретарем Ради безпеки Російської Федерації ОСОБА_10 , директором Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації ОСОБА_11 , директором Федеральної служби безпеки Російської Федерації ОСОБА_12 , директором Служби зовнішньої розвідки Російської Федерації ОСОБА_13 та іншими невстановленими на теперішній час особами, на виконання злочинного наказу Президента РФ ОСОБА_14 , усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушив принципи Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимог частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст.ст. 1-3, 68 Конституції України, перебуваючи у період з 24 лютого 2022 року і до 10 серпня 2022 року у тимчасово окупованому місті Севастополь, АР Крим, Україна та інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях на території РФ, виконуючи накази військово-політичного керівництва РФ і командування ЗС РФ щодо бойового застосування флоту по всій території України, володіючи розвідувальними даними та географічними координати (локаціями), необхідними для ведення воєнних дій, в тому числі щодо військових об`єктів та об`єктів цивільної інфраструктури, віддавав своїм підлеглим бойові накази і розпорядження на підготовку та здійснення широкомасштабного вторгнення на територію України підпорядкованих йому підрозділів Чорноморського флоту ВМФ РФ спільно з іншими ЗС РФ з метою її окупації, шляхом здійснення систематичних обстрілів із застосуванням високоточних керованих крилатих ракет «3М14-Калібр» по густонаселеним містам та іншим населеним пунктам всієї території України, а також контролював їх виконання.

При цьому, окрім воєнних об`єктів і об`єктів органів державної влади, указані ракетні удари наносилися по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права, зокрема по житловим будинкам, закладам освіти, електростанціям, медичним закладам та іншій цивільній інфраструктурі.

Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисні дії,які спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України.

Крім того, командувач Чорноморським флотом ВМФ РФ адмірал ОСОБА_6 , будучи представником влади, тобто особою, яка уповноважена вирішувати питання воєнного планування і управління щодо застосування підпорядкованих йому з`єднань і частин та підлеглих військовослужбовців, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими представниками влади РФ, командування ЗС РФ, правоохоронних і розвідувальних органів РФ, зокрема: Міністром оборони Російської Федерації ОСОБА_8 , начальником Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_9 , секретарем Ради безпеки Російської Федерації ОСОБА_10 , директором Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації ОСОБА_11 , директором Федеральної служби безпеки Російської Федерації ОСОБА_12 , директором Служби зовнішньої розвідки Російської Федерації ОСОБА_13 та іншими невстановленими на теперішній час особами, на виконання злочинного наказу Президента РФ ОСОБА_14 , усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушив принципи Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимог частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст.ст. 1-3, 68 Конституції України, перебуваючи у період з 24 лютого 2022 року і до 10 серпня 2022 року у тимчасово окупованому місті Севастополь, АР Крим, Україна та інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях на території РФ, виконуючи накази військово-політичного керівництва РФ і командування ЗС РФ щодо бойового застосування флоту по всій території України, володіючи розвідувальними даними та географічними координати (локаціями), необхідними для ведення воєнних дій, в тому числі щодо військових об`єктів та об`єктів цивільної інфраструктури, віддавав своїм підлеглим бойові накази і розпорядження на підготовку та здійснення широкомасштабного вторгнення на територію України підпорядкованих йому підрозділів Чорноморського флоту ВМФ РФ спільно з іншими ЗС РФ з метою її окупації, шляхом здійснення систематичних обстрілів із застосуванням високоточних керованих крилатих ракет «3М14-Калібр» по густонаселеним містам та іншим населеним пунктам всієї території України, а також контролював їх виконання.

При цьому, окрім воєнних об`єктів і об`єктів органів державної влади, указані ракетні удари наносилися по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права, зокрема по житловим будинкам, закладам освіти, електростанціям, медичним закладам та іншій цивільній інфраструктурі.

Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які спрямовані на ведення агресивної війни, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано ОСОБА_15 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються наступними матеріалами досудового розслідування:

-Протоколами допиту свідків ОСОБА_16 - начальника відділу розвідки - начальника розвідки штабу Морського командування ВМС ЗС України та ОСОБА_17 - начальника розвідувального управління штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 , які надали інформацію щодо структури вмфрф, керівного складу, укомплектованості особового складу, озброєння та військової техніки, а також який підрозділ міг здійснити обстріли інфраструктури протягом 2022 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , який надав інформацію стосовно порядку віддання наказів у зсрф про нанесення ракетного удару з корабля;

-інформацією, наданою оперативними,розвідувальними, правоохоронними органами;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отримані на даному етапі досудового розслідування докази та відомості, що вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми, як для твердження про обґрунтованість повідомлення останньому про підозру, так і для обрання стосовно підозрюваного обмежувальних заходів.

Враховуючи викладене, слідчим 03.05.2023 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 437КК України.

24.01.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає за необхідне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 437КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого останнього оголошено в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, або довічне позбавлення волі. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів»;

-ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_6 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_6 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1