Справа № 404/7642/17
Номер провадження 1-кп/404/454/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання у м.Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0012132 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка Кіровоградського району та області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м.Кіровограда перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою суду від 07.07.2023 року обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук, надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Кіровського районного суду м.Кіровограда для розгляду в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним строком до 07.01.2024 року.

14.12.2023 року ухвалою суду ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук та зупинено судове провадження у кримінальному провадженні №0012132 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 внаслідок ухилення останнього від суду, до розшуку обвинуваченого.

До суду від прокурора надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою щодо особи, оголошеної в міжнародний розшук.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда провадження у справі відновлено у зв`язку із необхідністю розгляду вищевказаного клопотання.

Прокурор у судовому засіданні підтримала дане клопотання та просила задовольнити.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст.131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З наведеної норми вбачається, що у разі оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та доведення прокурором підстав, передбачених ст.177 КПК України, суд може застосувати попередню процедуру застосування до обвинуваченого запобіжного заходу обрання запобіжного заходу. Наступним етапом після затримання особи (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) є забезпечення розгляду за участю обвинуваченого клопотання про застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Отже, для оцінки необхідності обрання запобіжного заходу обвинуваченому достатньо встановлення судом обставини оголошення у міжнародний розшук.

Додатковою умовою для такого висновку є наявність підстав, передбачених ст.177 КПК України. Вказана стаття визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Окремо суд звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу судом не перевіряється висунуте ОСОБА_5 обвинувачення на предмет обґрунтованості.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч.5 ст.191 КК України, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п.55).

Крім цього, на відміну від процедури застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений виїхав до іншої держави.

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 виїхав та наразі перебуває у іншій державі та відомості про в`їзд на територію України на теперішній час відсутні.

У своєму клопотанні прокурор вказує на наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, про ймовірність переховування його від суду.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій.

На думку суду, ризики переховування обвинуваченого від суду є реальними та зумовлюють необхідність дії запобіжного заходу. Зокрема, ризик переховування від суду є реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Про реалізацію цього ризику свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, не з`явився за викликами в судові засідання, а також те, що 08.10.2021 року перетнув кордон України в пункті пропуску Шегині та на теперішній час на територію України не повертався. Будь-яких відомостей не надав. Крім того, ухвалою суду від 14.12.2023 року ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним існування ризику переховування обвинуваченим від суду.

З урахуванням вищезазначеного, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_5 виїхав за межі території України, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд погоджується зі стороною обвинувачення та вважає, що відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у порядку ч.6 ст.193 КПК України. Відтак, клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 ухилився від явки до суду, то до його міжнародного розшуку суд вбачає підстави для зупинення провадження щодо нього.

Також суд при постановленні ухвали враховує положення ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 193, 331, 335, 369, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця розгляду кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На підставі ч.4 ст.197 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали не зазначається.

Судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 зупинити до його розшуку.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення в частині обрання міри запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3