25.10.2023 Справа № 756/2817/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2817/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000339 від 29.01.2023, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Києва, зареєстрованої та жительки цього ж міста ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно), такої, що має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованої, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 5) з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022;

Водночас, судом встановлено, що 28.01.2023 приблизно о 13:40 ОСОБА_6 перебувала у приміщенні магазину «ФОРА» у місті Києві (вул. Йорданська, 20), де в останньої виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме товару, що належить ТОВ «ФОРА» ().

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, у той же день, час та місці ОСОБА_6 таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вона діє таємно, скориставшись неуважністю працівників магазину, підійшла до торгівельних полиць магазину, звідки взяла товар, а саме «водка «Nemiroff «Delikat» мягкая» ємністю 1 літр (арт. 445401), у кількості 2 шт., вартістю 239,20 грн (без урахування ПДВ) за одиницю товару, на загальну суму 478,40 грн (без урахування ПДВ).

Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, остання, тримаючи при собі викрадене майно, що належить ТОВ «ФОРА», вийшла за межі лінії кас магазину «ФОРА», однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена охоронцем вказаного магазину з викраденим майном при собі.

Внаслідок вчинення злочину в разі доведення його до кінця ОСОБА_6 могла спричинити ТОВ «ФОРА» () майнову шкоду на загальну суму 478,40 грн (без урахування ПДВ).

Представник потерпілого ТОВ «ФОРА» - ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Заслухавши позиції сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого з огляду відсутність цивільного позову та на те, що обвинувачена вчинила закінчений замах на злочин, викрадений товар повернуто представнику потерпілого на відповідальне зберігання.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро покаялась, зазначила, що жалкує, що так сталося, беззаперечно підтвердила обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого нею злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показала наступне. Так, обвинувачена ОСОБА_6 показала, що вона 28.01.2023 намагалася викрасти товар з магазину «ФОРА» у місті Києві (вул. Йорданська, 20), взявши з торгівельної полиці дві пляшки горілки та попрямувавши до виходу з магазину, минула лінію кас, де була зупинена охоронцем магазину, якому добровільно видала вкрадене.

При цьому, ОСОБА_6 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою винуватість в учиненні інкримінованого злочину визнала повністю, щиро покаялась та просила суворо не карати.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останньою змісту обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутності будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових матеріалів, долучених прокурором відповідно до встановленого порядку, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останню, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, зокрема, її вік, наявність на утриманні малолітньої дитини 2005 року народження, має постійне місце реєстрації та місце проживання, за яким характеризується формально посередньо, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на спеціальних обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про її осудність.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_6 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, винуватість у вчиненні злочину визнала повністю та під час допиту в суді, попросивши вибачення, зазначила, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги обставини кримінального провадження в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, з урахуванням правил ст. 68 КК України та не вбачає обгрунтованих підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 69 цього Кодексу.

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження в сукупності зі ставленням обвинуваченої до вчиненого, з розміром матеріальної шкоди, а також з огляду на те, що остання вчинила закінчений замах на злочин, викрадене майно було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останньої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- водка «Nemiroff «Delikat» мягкая» ємністю 1 літр (арт. 445401), у кількості 2 шт. (постанова від 30.01.2023), які передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «ФОРА» ОСОБА_7 (протокол від 03.02.2023), - після набрання вироком законної сили залишити потерпілому за належністю;

- DVD-R диск із відеозаписом події від 28.01.2023 у магазині «ФОРА» (м. Київ, вул. Йорданська, 20) (постанова від 03.02.2023) - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1