Справа №705/830/24
1-кс/705/189/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м.Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю володільця майна ОСОБА_3

представника володільця майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання про арешт майна, подане слідчим Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000198 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального провадження внесеного 02.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, по факту незаконного придбання з метою збуту безакцизних тютюнових виробів.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, було встановлено, що 02.02.2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою вул. Гагаріна, 12/1, с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області, біля відділення нової пошти № 1, було виявлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вивантажував з автомобіля Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , шість ящиків з безакцизними цигарками, марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які мав на меті збути.

02.02.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1: , який упаковано до поліетиленового сейф-пакету НПУ PSP1359982, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , що упаковано до поліетиленового сейф-пакету PSP1359981, автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), який поміщено на паркувальний майданчик для зберігання транспортних засобів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та опечатано, та 5 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які опечатані з биркою.

Вилучене майно 02.02.2024 оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в подальшому можуть бути використані, як докази в кримінальному провадженні та є предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

На даний час виникла необхідність звернутись з клопотанням про накладення арешту на предмети, вилучені в ході проведення невідкладного обшуку від 20.12.2023 року, так як вони зберегли на собі сліди вчиненого злочину, у даному випадку існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В клопотанні просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 02.02.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), 5 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які поміщено до окремих спеціальних упакувань, які поміщено до окремих спеціальних упакувань, оскільки дані речі зберегли на собі сліди вчинення злочину, із залишенням їх на зберігання в камері схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Умань Черкаської області, вул. Незалежності, 35.

Слідча в судовому засіданні підтримала клопотання та просила суд його задовольнити. Зазначила, що після отримання повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, було проведено огляд місця події та вилучено мобільний телефон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сам транспортний засіб, а також ящики із безакцизними тютюновими виробами. Усі ці оглянуті та вилучені предмети, постановами від 02.02.2024 нею були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Зазначила, що при здійсненні таких дій, було дотримано усіх вимог чинного законодавства та відповідної інструкції, тому вважає, що на вилучені та визнані речовими доказами вищевказані предмети слід накласти арешт, з метою уникнення їх пошкодження, зникнення, відчуження тощо. У зв`язку з цим просить суд клопотання про накладення арешту задовольнити.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вважає, що огляд місця події було проведено з порушенням. Незрозумілими та необґрунтованими вважає підстави для вилучення транспортного засобу, свідоцтва на транспортний засіб та телефону, належного ОСОБА_3 . У зв`язку із зазначеним, просить суд відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб, свідоцтво на нього та мобільний телефон.

Володілець майна щодо якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку свого представника та просив суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб, свідоцтво на нього та мобільний телефон. Пояснив, що йому невідомий власник транспортного засобу, він був найнятий невідомими особами, які надали йому в користування зазначений транспортний засіб, яким він користується близько трьох місяців, і при цьому усі його дії пов`язані з виконанням замовлень, які він отримував від невідомої особи через мобільний додаток у телефоні.

Слідчий суддя вислухавши слідчого, думку власника майна та його представника, дослідивши надані до суду матеріали клопотання, приходить до наступного.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Зокрема, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до положень ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000198 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

02.02.2024 слідчим під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia C20», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), 6 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет, а саме марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків. Вказані вилучені предмети постановами слідчого від 02.02.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У постанові слідчого про визнання транспортного засобу речовим доказом, зазначено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 .

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час матеріалами кримінального провадження підтверджено наявність достатніх підстав вважати про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Мобільний телефон марки «Nokia C20», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), 6 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які є тимчасово вилученим майном, визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що для проведення стороною обвинувачення необхідних слідчий дій, в тому числі для проведення судових експертиз, необхідно забезпечити збереження вилученого майна, в тому числі і транспортного засобу в тому стані, в якому вони були на момент виявлення та фіксації кримінального правопорушення. Не накладення арешту може призвести до того, що власник, користувач майна або треті особи будуть мати можливість знищити слідову інформацію, яка має значення для повного з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, або вчинити інші дії, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення в частині накладення арешту на вилучені предмети.

Тобто із матеріалів клопотання слідує, що майно було вилучено 02.02.2024 під час проведення огляду місця події, факт вилучення зафіксовано у встановленому порядку, з клопотанням слідчий звернувся до суду 05.02.2024, з урахуванням, що 03.02.2024 та 04.04.2024 є вихідними днями, а тому клопотання подано у межах установленого процесуального строку та слідчим дотримано вимоги ст. ст. 167, 168, 171 КПК України.

Щодо непогодження сторони захисту із тим, що огляд місця події відбувався із порушеннями, слідчий суддя зазначає, що вказане клопотання стосується лише вирішення питання про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення огляду, і цим клопотанням інші питання не вирішуються.

Крім того, як встановлено в ході розгляду клопотання та підтверджено володільцем майна, власник транспортного засобу разом зі свідоцтвом про його реєстрацію йому не відомий, місце його перебування також станом на час розгляду клопотання про накладення арешту, не встановлено. Більше того, як зазначив в судовому засіданні володілець майна ОСОБА_3 , він лише виконував замовлення, які отримував за вказаним телефоном від невідомих осіб, тобто це вказує на існування достатньо обґрунтованої на даний час підозри щодо використання вилученого транспортного засобу в злочинних цілях, а саме для незаконного придбання та транспортування з метою збуту підакцизних товарів (тютюнових виробів) та в разі не накладення арешту на цей транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію у інших невстановлених осіб буде можливість знищити наслідки кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що тимчасово вилучене майно має відношення до кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, доведено необхідність накладення арешту на майно та підстави вважати, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, оскільки матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах володільця майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим в частині клопотання про необхідність залишення їх на зберігання в камері схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Умань Черкаської області, вул. Незалежності, 35, необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження здійснюється відповідно до постанови КМУ «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» від 19.11.2012.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна не уповноважений вирішувати питання про зберігання речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 64-2, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт, з метою забезпечення речових доказів на майно, вилучене 02.02.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , - автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 );

- 5 картонних ящиків (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»;

- 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum».

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення і діє до скасування арешту в порядку, передбаченому ст.174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена підозрюваним, обвинуваченим, третіми особами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1