Справа № 715/88/24
Провадження № 1-кп/715/56/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2024 с. Глибока

Глибоцький районний Чернівецької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с. Глибока угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за №0000949 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Вовчинець, Чернівецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого машиністом навантажувача ТОВ «КАМТРАНСАВТО», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. В ході підготовчого судового засідання сторона обвинувачення надала суду угоду про визнання винуватості від 19 січня 2024 року, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до обвинувального акта та угоди про визнання винуватості від 19 січня 2024 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, а саме в незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що повністю розуміє свої права та зміст обвинувачення, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, не заперечує щодо затвердження угоди.

Захисник в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим та прокурором.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1, п.5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для провадження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу, а також призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Згідно з п. 1 та п.2 ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, не відповідають інтересам суспільства.

Як встановлено, 19 січня 2024 між ОСОБА_4 та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за злочин з застосування вимог ст. 69 КК України у вигляді 500 неоподаткованих доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Пунктами 3, 4 ч.1 ст.470 КПК України встановлено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Що стосується інтересів суспільства, слід вказати, що суспільний інтерес - це інтерес суспільства або усередненого (репрезентативного) представника цієї спільноти, пов`язаного із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку. Термін має широке поширення в контексті протиставлення громадських і особистих інтересів. При цьому передбачається, що громадські інтереси не можуть бути зведені до інтересів окремих громадян. Держава є тим органом, який функціонує в суспільстві для формулювання і захисту громадських інтересів.

Так, в зазначеній угоді про визнання винуватості прокурор, погоджуючи призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України посилається на те, що обвинувачений визнав вину, надав слідчому правдиві покази з приводу інкримінованого йому діяння та розкаявся у вчиненому.

При цьому сторони погодили покарання у виді штрафу у розмірі 8500 гривень, що є нижчим навіть за суму завданої шкоди, яка становить 9004 гривень.

Слід заначити, що мінімальна межа покарання у вигляді штрафу за злочин передбачений ч.2 ст.240 КК України становить 3000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 51 000 гривень.

Суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими так і іншими особами.

Суд вважає, що умова угоди про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів громадян, тобто 8500 гривень, суперечить вимогам КК України, оскільки відсутні достатні підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, також вона суперечить нормам КПК України і не відповідає інтересам суспільства. Зокрема таке покарання очевидно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Таке покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Враховуючи викладене суд відмовляє у затвердженні угоди з підстав зазначених у п. 2 ч.7ст.474 КПК України якщо, умови угоди не відповідають суспільним інтересам.

Таким чином, при перевірці угоди на відповідність вимогам законодавства встановлено суперечність її умов вказаним вимогам, що є підставою для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у затверджені угоди про визнання винуватості слід відмовити.

На підставі наведеного, не вирішуючи наперед питання про винуватість, керуючись ст. 474 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затверджені угоди про визнання винуватості, укладеної 19 січня 2024 року у кримінальному провадженні за №0000949 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: