Провадження №1-кп/761/3662/2023
В И Р О К

іменем України

13 жовтня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в м. Києві в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2023 за №0001726 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Положеннями статті 12 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, та статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН від 16 грудня 1966 року передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла; кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до статті 30 Конституції України (№ 254к/96-ВР від 28.06.1996) - кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду; у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до статті 13 «Недоторканність житла чи іншого володіння особи» КПК України (№ 4651-VI від 13.04.2012), - не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 233 «Проникнення до житла чи іншого володіння особи» КПК України (№ 4651-VI від 13.04.2012), - ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 233 «Проникнення до житла чи іншого володіння особи» КПК України (№ 4651-VI від 13.04.2012), - під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Незважаючи на кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, передбачену ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок за наступних обставин.

23.08.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_5 , який перебував на одинадцятому поверсі будинку АДРЕСА_2 , виявив незачиненою квартиру АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на проникнення до житла особи, що на праві власності належить ОСОБА_6 та її чоловікові ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 , 23.08.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, скориставшись відчиненими дверима, проник до квартири АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її чоловікові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим незаконно проник до житла особи та почав там проживати до 25.08.2023 не маючи відповідний дозвіл власниці.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в незаконному проникненню до житла особи, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України обумовлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_4 , яка складена за участі захисника ОСОБА_8 , у якій ОСОБА_4 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_4 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З урахуванням наведеного та виконанням вимог КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: незаконне проникнення до житла особи.

Органом досудового розслідування установлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, установлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_8 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_9 , кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_10 , вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має сталі соціальні зв`язки, на спеціальних обліках не перебуває, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою визнано винуватим.

Таке покарання стосовно ОСОБА_5 , є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів покласти на обвинуваченого.

Підстав для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.371,373-374, 381-382 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , судові витрати за проведення судової експертизи, які складають 5 258 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. на користь держави.

Речові докази: диск з відеозаписом з камер відеоспостереження; 10 слідів папілярних узорів; 1 (один) недопалок, який поміщено до спеціального пакету та паперового конверту жовтого кольору з пояснювальними написами, електронний пристрій для куріння «ІQОS» з використаним стіком в ньому, який поміщено до паперового конверту жовтого кольору з пояснювальними написами, 1 (один) недопалок сигарети «Собраніє», який поміщено до паперового конверту жовтого кольору з пояснювальними написами, 1 (один) фрагмент волосся чорного кольору, який поміщено до паперового конверту жовтого кольору з пояснювальними написами, 1 (один) недопалок, який поміщено до паперового конверту жовтого кольору з пояснювальними написами - знищити; врізний замок вилучений в ході проведення огляду місця події від 25.08.2023 з квартири АДРЕСА_4 - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1