Єдиний унікальний номер справи 185/932/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням начальника відділу № 19 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Чигирин Черкаської області, громадянина України, який має неповну середня освіту, розлучений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника відділу № 19 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , який засуджений 28.12.2021 року Сватівським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт .

Чи був засуджений ОСОБА_3 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт невідомо, оскільки 24.02.2022 року частина Луганської області була окупована, включно з м. Сватове Луганської області, всі паперові особові справи засуджених, у тому числі й справа ОСОБА_3 були втрачені. Всі працівники Сватівського відділу пробаці залишились на тимчасово окупованій території та були звільнені в березні 2022 року за власним бажанням. Після 24.02.2022р. для належного виконання вироку, та з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 Розділу Х Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, ч. 5 ст. 36 КВК України були проведені першочергові заходи з виявлення можливого місцезнаходження засудженого. Перевірені такі установи: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України м. Харків, Міністерствш соціальної політики України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Луганська обласна клінічна лікарня», але інформація відносно засудженого відсутня. Таким чином встановити місцезнаходження останнього не виявилось можливим. 28.01.2024 року строки давності виконання вироку Сватівського районного суду Луганської області від 28.12.2021 року закінчились.

За таких підстав, на підставі ст. 80 КК України начальник відділу № 19 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях просив звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник відділу № 19 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях та прокурор у судове засідання не з`явилися, надали письмову заяву про розгляд подання без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання .

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Громадські роботи , відповідно ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим сплати штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015 року.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу № 19 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій , Луганській та Херсонських областях про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Сватівського районного міського суду Луганської області від 28.12.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді ста годин громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6