Справа № 645/946/23
Провадження № 1-кп/645/38/24

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000001 від 01 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загризове, Борівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

31.12.2022 приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля супермаркету «АТБ», що розташований на перехресті проспекту Ювілейного та Салтівського шосе в м. Харкові, познайомився з раніше невідомим йому потерпілим ОСОБА_4 , де в ході розмови ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 поїхати до нього додому та продовжити святкування Нового року. Далі ОСОБА_4 зателефонував своєму братові ОСОБА_7 та також запропонував поїхати разом з ними додому до його нового знайомого ОСОБА_5 та продовжити святкування Нового року.

Так, в цей же день близько 21.00 години ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 прийшли спільно з ОСОБА_5 до його місця мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , в якій на той момент вже знаходилась дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_9 .

Перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 в кухні кімнати №140/4 готували їжу. Під час спільного готування їжі між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підґрунті раптово виниклих неприязнених відносин один до одного, стався конфлікт, який переріс у бійку, та в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_4 . Так, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 діючи умисно, схопив ніж, який знаходився на кухні квартири, та маючи намір, направлений на заподіяння смерті потерпілому, усвідомлюючи, що наносить удар у життєво важливі органи, розуміючи, що від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді позбавлення життя потерпілого, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи настання зазначених наслідків, наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар в область грудної клітки з правої сторони, спричинивши останньому тілесні ушкодження, у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини справа проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного пневмоторакса та підшкірної емфіземи, яке утворилось від однократної колючо-ріжучої дії гострого предмету.

За ступенем тяжкості колото-різаного поранення грудної клітини справа проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного пневмоторакса та підшкірної емфіземи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя (згідно п.п. 2.1 Наказу МОЗ України від 17.01.1995р. № 6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть потерпілого не настала з причин, що не залежали від ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_4 був своєчасно доставлений до медичного закладу, де йому була надана медична допомога.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України визнав, при цьому пояснив, що 31.12.2022 року він біля магазину АТБ зустрів ОСОБА_4 , з яким був раніше знайомий, та запропонував йому поїхати до нього в гуртожиток, відмічати Новий рік. Вони приїхали в гуртожиток на Салтівському шосе, 268 в м. Харкові. Також в гуртожиток приїхав брат ОСОБА_4 ОСОБА_7 , з другом ОСОБА_8 .. Вони всі разом вживали спиртні напої, спілкувались. ОСОБА_4 став розповідати, як він допомагав росіянам, хотів виїхати до росії. Потім ОСОБА_4 кинувся битись, вдарив його в око, він став від нього відбиватись, брат ОСОБА_4 намагався їх розборонити. Потім він взяв у праву руку ніж та наніс удар ОСОБА_4 в область грудної клітини зі сторони спини, при цьому обійнявши його, якоби з метою примирення. Потім пішов у свою кімнату, там була дружина, він їй усе розповів. Зазначив, що між ним та потерпілим не було неприязних відносин, він не хотів вбивати потерпілого, а хотів налякати, хоча і розумів, що від його дій можуть бути негативні наслідки для здоров`я або життя потерпілого. У скоєнному щиро каявся, просив пробачення у потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнав доцільним дослідження доказів щодо цих обставин в повному обсязі, враховуючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні, який хоча і визнав вину та фактичні обставини справи, але зазначив, що не бажав смерті потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 31.12.2022 року знаходився біля гуртожитку за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268, де зустрічав свого брата. А також в цей день він познайомився із ОСОБА_5 , який стояв біля гуртожитку, раніше обвинуваченого він не знав. Вони розговорились та обвинувачений запропонував разом зустріти Новий рік. Вони із ОСОБА_5 , братом потерпілого ОСОБА_7 та його другом ОСОБА_8 на кухні квартири гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , в кімнаті де мешкав ОСОБА_5 , добре відмічали Новий рік, вживали спиртні напої, горілку та пиво. Потім між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт, на підгрунтті розбіжності їх позицій щодо ситуації в країні. Потім вони «поборолись на руках», потім випили «мирову», обійнялись. ОСОБА_5 обійняв його, нібито в знак примирення та вдарив ножем у спину. Ніж в руках ОСОБА_5 він не пам`ятає. Будь-яких погроз або агресії зі сторони ОСОБА_5 не було, після виниклого конфлікту вони нібито помирились. Після того, як ОСОБА_5 вдарив його ножем, то пішов у свою кімнату, а він відчув гострий біль. Зазначив, що він перебував на стаціонарному лікуванні 23 дні, йому проводили операцію, так як була пошкоджена легеня, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, просив обвинуваченого суворо не карати.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є дружиною обвинуваченого, в ніч з 31.12.2022 року на 01.01.2023 року вона із чоловіком знаходились в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , вони є тимчасово переміщеними особами. У них із ОСОБА_5 є двоє малолітніх дітей, яких на той час забрали органи опіки, так як коли вона перебувала на лікуванні у лікарні, ОСОБА_5 погано доглядав за дітьми та вживав алкоголь. На кухні квартири її чоловік, потерпілий ОСОБА_4 , брат потерпілого та його друг відмічали Новий рік, вживали спиртні напої, вона перебувала у кімнаті. Коли вона заходила до кухні, то бачила сварку, та як починали битися обвинувачений та потерпілий, а брат потерпілого намагався їх розборонити, вона злякалась та вийшла з кухні. Зазначила, що бачила кров на спині потерпілого, як та хто наносив удар потерпілому не бачила. Після бійки, потерпілий із братом пішли, а обвинувачений ліг спати. Приблизно через 30 хвилин до них прийшла поліція та забрала ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 , який є рідним братом потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він разом із другом ОСОБА_8 приїхали 31.12.2022 року до гуртожитку на АДРЕСА_3 , де зустрівся із своїм братом ОСОБА_4 та вони пішли в квартиру де мешкав ОСОБА_5 .. На кухні квартири ОСОБА_5 вони в чотирьох відмічали Новий рік, вживали спиртні напої, слухали музику. Ніяких конфліктів, погроз між обвинуваченим та потерпілим не було. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стали боротись на руках, потім ОСОБА_5 обійняв ОСОБА_4 та наніс удар в спину зверху справа в лопатку, та відійшов від нього. Ніж, до цього, лежав на столі, як ніж опинився в руках у ОСОБА_5 він не бачив. Він викликав швидку допомогу.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що 31.12.2022 року він приїхав до друга ОСОБА_7 на Новий рік, вони погуляли, а потім ОСОБА_7 подзвонив його брат та запросив до себе. Вони приїхали в гуртожиток, прийшли в кімнату обвинуваченого, до цього вони придбали продукти та спиртні напої, він дістав м`ясо хотів пожарити. ОСОБА_5 він раніше не знав. На кухні вони були в чотирьох: він, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відмічали Новий рік, вживали спиртні напої, на кухню також заходила дружина ОСОБА_5 .. Потім між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, один був за Україну, другий за росію. Конфлікт тривав приблизно 15-20 хвилин, при цьому ні погроз, ні образ один одному ні висловлювали. Потім ОСОБА_5 приобійняв потерпілого, вдарив ножем в спину та пішов до своєї кімнати. Сам удар він не бачив, де був ніж не знає. Від удару потерпілий присів на підлогу, ОСОБА_7 зав`язав йому рану, викликали швидку.

Допитаний в судовому засіданні лікар-хурірг ОСОБА_10 повідомив суду, що можливо він надавав допомогу потерпілому, точно не пам`ятає.

Від допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прокурор відмовився.

Крім визнання провини у вчиненні кримінального правопорушення, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими письмовими доказами по справі:

- протоколом огляду місця події від 01.01.2023 року та фототаблиці до нього, в ході якого було оглянуто кімнату АДРЕСА_5 , в ході якого в ваній кімнаті на підлозі було виявлено та вилучено ніж, загальною довжиною приблизно 205 мм, клінок довжиною 112 мм, з дерев`яною рукояткою з трьому металевими заклепками, довжиною 43 мм, на клінку з речовиною бурого кольору; змиви РБК з раковини; фрагмент шпалер із РБК (а.с. 136-140).

- ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.01.2023 року, згідно якої задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення огляду кімнати АДРЕСА_5 , який фактично був проведений 01.01.2023 року, в ході якого виявлені та вилучені ніж та змиви РБК (а.с.141,142)

- протоколом огляду місця події від 01.01.2023 року, з фототаблицею, згідно якого об`єктом огляду є приміщення кабінету приймального відділення КНП ХОР «ОКТЛ» за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 266 В, де виявлено футболку червого кольору, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В районі грудної клітини на футболці мається пляма речовини бурого кольору (а.с.148-150)

- ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2023 року, згідно якої задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю вилучення історії хвороби ОСОБА_5 для проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи та протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.01.2023 року з описом документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.с.159-164)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2023 року, із довідкою до протоколу, за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого свідок впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка, який наніс тілесні ушкодження (ножове поранення) його брату ОСОБА_4 (а.с.165-167)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 січня 2023 року, та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом даного слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_7 , з метою перевірки і уточнення відомостей: механізму нанесення ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , під час якого останній розповів, що в ході словесної суперечки між його братом ОСОБА_4 та чоловіком на ім`я ОСОБА_13 виникла потасовка, ОСОБА_13 разом із ОСОБА_14 знаходились стоячи обличчям один до одного на відстані 1-1,5 метра, далі ОСОБА_13 наблизився до ОСОБА_14 , обійняв його правою рукою, вивів його з рівноваги, одночасно лівою рукою взяв ніж, наніс один удар зверху вниз в задню верхню частину тулубу. Після нанесення удару ОСОБА_13 вийняв ніж із тіла ОСОБА_14 та пішов в кімнату. ОСОБА_14 від даного удару поступово падав на стінку, більше на лівий бік (а.с. 168-170).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2023 року, із довідкою до протоколу, за участю свідка ОСОБА_8 , згідно якого свідок впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка який наніс ножове поранення його знайомому ОСОБА_4 (а.с.171-173)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 січня 2023 року, та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом даного слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_8 , з метою перевірки і уточнення відомостей: відтворення механізму нанесення ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , під час якого останній розповів, що в ході словесного конфлікту між ОСОБА_4 та чоловіком на ім`я ОСОБА_13 почалась штоханина, в ході якої відстань між ними скоротилась. ОСОБА_13 спочатку правою рукою, вивів його з рівноваги, начебто обійняв ОСОБА_4 , та потім лівою рукою взяв кухоний ніж, наніс один удар зверху вниз в верхню частину тулубу позаду. Будь-яких інших ударів ОСОБА_13 не наносив (а.с. 174-176).

- висновком експерта № 15-12/№ 83-С/2023 від 10.02.2023 року, згідно якого групова приналежність крові гр. ОСОБА_4 АВ (1V). При проведенні судово-медичної експертизи двох тампонів-змивів з раковини (об`єкти № 1,2), вилучених під час проведення ОМП 01.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , в об`єкті № 1 знайдені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлені антигени А та В. Враховуючи результати досліджень, припустили, що сліди крові в даному об`єкті могли походити від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ(1V), яким міг бути потерпілий гр. ОСОБА_4 .. В об`єкті № 2 сліди крові не знайдені. (а.с.185-189)

- висновком експерта № 15-12/№ 82-С/2023 від 21.02.2023 року, згідно якого групова приналежність крові гр. ОСОБА_15 АВ (1V). При проведенні судово-медичної експертизи фрагменту шпалер (об`єкти № 1), вилученого під час проведення ОМП 01.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , знайдені сліди крові людини групи АВ (1V). Враховуючи результати досліджень, припустили, що сліди крові в даному об`єкті могли походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою належністю крові, яким міг бути потерпілий гр. ОСОБА_4 (а.с.191-195)

- згідно висновку експерта № СЕ-19/121-23/300-Д від 10.01.2023 року на поверхні ножу, наданого на дослідження слідів рук не виявлено (а.с.178-183)

- згідно висновку експерта № № 15-12/№ 81-С/2023 від 06.02.2023 року при проведенні судово-медичної експертизи тампонів-змивів з обох рук ОСОБА_5 (об`єкти № 1,2) сліди крові не виявлені (а.с.197-199)

- висновком експерта № 15-12/№ 80-С/2023 від 21.02.2023 року, згідно якого групова приналежність крові гр. ОСОБА_4 АВ (1V). При проведенні судово-медичної експертизи кухонного ножу (об`єкти № 1,2), вилученого під час проведення ОМП 01.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , в об`єкті № 1 (клинок) знайдені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлені антигени А та В. Враховуючи результати досліджень, припустили, що сліди крові в даному об`єкті могли походити від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ(1V), яким міг бути потерпілий гр. ОСОБА_4 .. В об`єкті № 2 (рукоять) сліди крові не знайдені (а.с.204-208)

- згідно висновку експерта № 14/95-С/23 від 11.02.2023 року на кофті ОСОБА_5 (об`єкти № 1) наявність крові не встановлена (а.с.210)

- висновком експерта № 14/94-С/23 від 16.02.2023 року, згідно якого на чорній кофті (об`єкти № 1-5) ОСОБА_5 знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_4 не виключається (а.с.212-213)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023 року, із довідкою до протоколу, за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка який наніс йому ножове поранення у грудну клітину. (а.с.220-222)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 лютого 2023 року, та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом даного слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_4 , з метою перевірки і уточнення відомостей наданих під час допиту потерпілого, під час якого останній розповів, що під час спільного вживання спиртних напоїв між потерпілим та чоловіком на ім`я ОСОБА_13 виник словесний конфлікт. В цей час сидячі за столом, чоловіки почали боротися на руках, ОСОБА_13 засмутила перемога потерпілого та через деякий час ОСОБА_13 підвівся зі столу, начебто з примиренням до потерпілого, який підвівся зі столу також. ОСОБА_13 стоячи обличчям до потерпілого, тримаючи правою рукою праву руку потерпілого, обійнявши при цьому, ОСОБА_13 взяв зі столу у свою ліву руку кухонний ніж та наніс один удар в верхню задню частину грудної клітки потерпілого. Так, що потерпілий почав втрачати свідомість. ОСОБА_4 зазначив, що більше будь-яких тілесних ушкоджень, крім зазначеного, йому спричинено не було (а.с. 223-225).

- ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.02.2023 року, згідно якої частково задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю вилучення історії хвороби з медичної картки ОСОБА_16 та протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.02.2023 року з описом документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.с.226-230)

- висновком експерта № 09/60-С/23 від 07.03.2023 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної документації гр. ОСОБА_4 , в нього мається колото-різане поранення грудної клітини справа проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного пневматоракса та підкожної емфіземи, яке утворилось від однократної колючо-ріжучої дії гострого предмету, яким міг бути ніж, та могло бути спричинене не пізніше часу звернення останнього до медичної установи. За ступенем тяжкості це тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя. Виникнення встановленого тілесного ушкодження у ОСОБА_4 в результаті самопадіння з висоти власного зросту та від дії удару руки людини малоймовірно (а.с.223-224)

- висновком експерта № 09/59-С/23 від 08.03.2023 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної документації гр. ОСОБА_4 , в нього мається колото-різане поранення грудної клітини справа проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного пневматоракса та підкожної емфіземи, яке утворилось від однократної колючо-ріжучої дії гострого предмету, яким міг бути ніж, та могло бути спричинене не пізніше часу звернення останнього до медичної установи. За ступенем тяжкості це тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя. Обставини, на які посилається потерпілий ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у нього тілесного ушкодження. Обставини, на які посилається свідок ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Обставини, на які посилається свідок ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. (а.с.235-236)

- висновком експерта № 09/72-С/23 від 09.03.2023 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , в нього мається колото-різане поранення грудної клітини справа проникаюче до грудної порожнини з розвитком правобічного пневматоракса та підкожної емфіземи. Це пошкодження утворилось від однократної колючо-ріжучої дії гострого предмету, яким міг бути ніж, та могло бути спричинене не пізніше часу звернення останнього до медичної установи. За ступенем тяжкості це тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя. Виходячи з наявних судово-медичних данних, описаних в медичній документації морфологічних ознак колото-різаної рани у ОСОБА_4 , достовірно визначити, що вона могла утворитись від дії саме ножа наданого для проведення судово-медичної експертизи не є можливим (а.с.237-238)

- оглянутими у судовому засіданні речовими доказами: зокрема кухонного ножу, яким, як зазначив в судовому засіданні обвинувачений, він спричинив тілесне ушкодження потерпілому. Також був оглянутий одяг обвинуваченого, речі потерпілого, які були одягнені на ньому в момент вчинення правопорушення (футболка).

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Питання про умисел обвинуваченого, суд вирішує, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранення, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в пунктах 4 та 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров'я».

Ретельно дослідивши докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел суд вирішує, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховує спосіб, знаряддя злочину - ніж, завдання ним целеспрямованого удару, характер і локалізацію поранення нанесене у життєво важливі органи грудної клітини, при цьому суд враховує, те, що обвинувачений наніс удар потерпілому, при цьому обійнявши його, нібито в знак примирення, та наніс удар в спину, що було несподівано для потерпілого, що спростовує покази обвинуваченого, як протиречні, в частині того, що він не хотів вбивати потерпілого, а лише налякати, щоб потерпілий пішов. Також суд враховує попередню поведінку обвинуваченого і потерпілого між якими виник конфлікт та бійка, через різні погляди на ситуацію в країни, раптово виниклі неприязні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій. Обвинувачений згідно судово-психіатричної експертизи хоча і страждає на хронічні психічні захворювання в формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Але відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_5 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Та враховуючи наведенне суд приходить до висновку про бажання та умисел обвинуваченого спрімований саме на протиправне позбавлення життя потерпілого та з цією метою був здійснених замах. На погляд суду обвинувачений передбачав настання смерті потерпілого, що він сам не оспорював в судовому засіданні, враховуючи нанесений удар та його локалізацію, знаряддя вчинення злочину і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин. Суд також враховує поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме він пішов до кімнати та ліг спати, не викликав швидку допомогу та не надавав будь-якої допомоги самостійно. Відомостей про те, що потерпілий спричинив обвинуваченому будь-які тілесні ушкодження, матеріали справи не містять.

Тому версію обвинуваченого щодо того, що він хотів лише налякати потерпілого, суд вважає безпідставною, надуманою, вважає способом захисту, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілого та свідків, протоколами слідчих експериментів і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку засуджений діяв із прямим умислом на вбивство потерпілого.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Таким чином спрямованість одного удару в область грудної клітини, знаряддя злочину та поведінка обвинуваченого до та після нанесення удару ножем, свідчать про наявність у ОСОБА_5 умислу на замах вчинення протиправного позбавлення життя потерпілого, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин, а тому доводи обвинуваченого про умисел лише на те, щоб злякати потерпілого є необґрунтованими, оскільки об`єктивно спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого, свідків, а також досліджені під час судового розгляду письмові та речові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх не врахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, співпадають між собою та є такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_5 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3).

Таким чином, суд вважає, що винність ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1ст. 115 КК України підтверджується обсягом досліджених в судовому засіданні доказів, які були повно, всебічно та об`єктивно оцінені з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які підтверджують винність обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення під час судового розгляду суду не надано.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд, розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вважає доведеним, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив закінчений замах на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вимоги ст. 50,65 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений в силу ст. 89 КК України, одружений, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває. В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що має двох малолітніх дітей, але копії свідоцтв про народження дітей суду надані не були, тому суд не приймає до уваги зазначені обставини.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 71 від 13.02.2023 року ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання в формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_5 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). Одночасно суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позицію потерпілого щодо міри покарання та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання, на думку суду, неможливе без ізоляції від суспільства, що буде справедливим та відповідати принципам та цілям призначення покаранняі необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Цивільний позов заявлено не було.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів за проведення експертизи № СЕ-19/121-23/300-Д від 10.01.2023 в розмірі 1699,02 грн..

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.01.2023 року ОСОБА_5 було затримано згідно ч. 4 ст. 208 КПК України 01.01.2023 року о 01.25 годині. Згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.01.2023 року відносно ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 72 ч. 5 КПК України - попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2023 року арешт на майно, з метою збереження речових доказів, підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 утримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з моменту затримання з 01.01.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави, витрати на залучення експерта у сумі 1699,02 грн..

Арешт майна, накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2023 року - скасувати.

Речові докази футболку зі слідами речовини бурого кольору, упаковану в картонну коробку; ніж з РБК, запакований в картонну коробку; змив РБК з раковини, контрольний змив, зразок марлі, які поміщені до паперового конверту; фрагмент шпалери з РБК, поміщений до паперового конверту; одяг ОСОБА_5 (чорна кофта, темно-синя кофта), поміщений до картонної коробки; зріз нігтьових фалангів пальців рук, поміщені до паперового конверту; змив на марлю, поміщений до паперового конверту, що зберігаються в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, квитанції № 105, 127, 137, після набрання вироком законної сили знищити.

Медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та медичну карта стаціонарного хворого № 3860/414 на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, які поміщені до сейф пакету № 1592373, що зберігаються в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути за призначенням до КНП "Борівська ЦЛ БСР" та КНП ХОР «ОКТЛ» відповідно.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському районному суді м. Харкова копію цього вироку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право ОСОБА_5 заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1