Справа № 603/371/23
Провадження № 1-кп/603/48/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000182 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2023 року,

про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період з 24.08.2022 року по 20.06.2023 рік умисно, систематично, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у словесних образах, висловленні нецензурної лайки, погрозах і призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема 24.08.2022 року близько 18 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , зокрема ображав, нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою. Внаслідок даних протиправних дій ОСОБА_3 у потерпілої виникло побоювання за свою безпеку, в зв`язку з чим могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2022 року по справі №603/336/22 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн 00 коп.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 10.12.2022 року близько 15 год 00 хв ОСОБА_3 перебуваючи по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив домашнє насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_4 , зокрема ображав, погрожував, нецензурно лаявся, залякував. Внаслідок даних протиправних дій ОСОБА_3 у потерпілої виникло побоювання за свою безпеку, в зв`язку з чим могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення постановою Монастириського районного суду в Тернопільській області від 29.12.2022 року по справі №603/506/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 25.01.2023 року близько 18 год 30 хв перебуваючи по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив психологічне насильство стосовно колишньої дружини - ОСОБА_4 , зокрема ображав, погрожував, нецензурно лаявся, залякував. Внаслідок даних протиправних дій ОСОБА_3 у потерпілої виникло побоювання за свою безпеку, в зв`язку з чим могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.02.2023 року по справі №603/50/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп.

Однак будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 належний висновок не зробив та продовжив свої умисні протиправні дії спрямовані на систематичне заподіяння своїй колишній дружині ОСОБА_4 психологічних страждань.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення домашнього насильства психологічного характеру 20.06.2023 року, близько 16 год 00 хв, між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_4 за місцем спільного проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , в одній із кімнат житлового будинку, на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, зокрема ображав, погрожував, нецензурно лаявся, залякував.

Отже, ОСОБА_3 у період часу з 24.08.2022 року по 20.06.2023 року усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій і бажаючи їх настання, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство (образи) стосовно колишньої дружини ОСОБА_4 із якою спільно проживає, що призвело до її психологічних страждань - зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги, почуття образи та погіршення якості життя.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, погодився із фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Повідомив суд, що готовий нести покарання пере5д законом.

Також обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні обвинувачення в інкримінованому ОСОБА_3 кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України, підтримала повністю з підстав зазначених в обвинувальному акті та під час судового розгляду відмовилась від дослідження доказів зібраних в процесі досудового розслідування.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення останнього до вчиненого ним діяння, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до нетяжких злочинів, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, до обтяжуючих обставин злочину суд відносить вчинення злочину щодо колишнього подружжя з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Суд, враховуючи сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, його готовність нести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, та беручи до уваги вищенаведені обставини, дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі з його звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, ст. 126-1 КК України, ч. 3 ст. 349 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1