Справа № 635/4081/21
Провадження № 1-кп/635/268/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, до якого ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.03.2018 застосовано примусові заходи виховного характеру у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

23.05.2019 близько 23:00 години, більш точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , проходячи разом із неповнолітнім ОСОБА_6 , якого вироком Харківського районного суду Харківської області від 28.05.2021 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України, біля території ФГ «Борисівка», яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Борисівка, вул. Яблунева, 1, побачив, що зазначена територія не огороджена та не охороняється, після чого у них виник єдиний спільний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Діючи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, реалізуючи єдиний спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшли на територію ФГ «Борисівка», після чого, впевнившись, що за їхніми діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрали відеокамеру Tecsar торгової моделі «AHDW-20F2M», вартість якої складає 523,00 грн.

Після цього неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину разом із викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши при цьому ФГ «Борисівка» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 24.05.2019 у вечірній час, більш точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , проходячи разом із неповнолітнім ОСОБА_6 , якого вироком Харківського районного суду Харківської області від 28.05.2021 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України, біля території ФГ «Борисівка», яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Борисівка, вул. Яблунева, 1, побачив, що зазначена територія не огороджена та не охороняється, після чого у них виник єдиний спільний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Діючи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, реалізуючи єдиний спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшли на територію ФГ «Борисівка», після чого, переконавшись, що за їхніми діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, повторно, таємно викрали відеокамеру Tecsar торгової моделі «AHDW-20F2M» та Інтернет-антену «MicroTik SXT 5nD r2», вартість яких складає 729,00 грн. та 550,00 грн. відповідно.

Після цього неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину разом із вказаним майном зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли ФГ «Борисівка» матеріальну шкоду на загальну суму 1279,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.06.2019 у вечірній час, більш точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, переліз через паркан та проник на огороджену територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , після чого зайшов усередину господарчої будівлі та викрав звідти електронасос «Тайфун -2 БВ-0,25-40-У5-М» вартістю 750,00 грн.

Після цього неповнолітній ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 20.01.2020, приблизно о 18:00 годині, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи разом із неповнолітньою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 , побачив та показав вказаній неповнолітній особі, що по вулиці попереду них йшла потерпіла ОСОБА_8 , після чого у них виник спільний єдиний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , шляхом нападу на останню.

Діючи за попередньою змовою групою осіб, з єдиним умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , з метою заволодіння належним їй майном, неповнолітній ОСОБА_4 підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_8 , після чого наніс останній удар по спині в область лопаток, внаслідок чого ОСОБА_8 впала на лівий бік на землю.

Продовжуючи реалізацію єдиного умислу, направленого на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_4 почав наносити удари по тілу потерпілої ОСОБА_8 та виривати у неї з рук її жіночу сумочку зі штучної шкіри розмірами 50 на 50 см, в якій знаходились мобільний телефон «Bravis S500 Diamond» із захисним склом у чохлі у формі книжки зі шкірозамінника, парасолька на 9 спиць у робочому стані, вартість яких складає: мобільного телефону «Bravis S500 Diamond» - 700,00 грн., жіночої сумки зі штучної шкіри розмірами 50 на 50 см, захисного скла та чохла у формі книжки зі шкірозамінника до мобільного телефону «Bravis S500 Diamond», парасольки на 9 спиць у робочому стані - вартість не визначено.

У цей час неповнолітня особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, приєднавшись до вказаних умисних дій ОСОБА_4 , направлених на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , підбігла до останньої та почала відбирати у ОСОБА_8 належний їй гаманець, що знаходився в її лівій руці, вартість якого за результатами судово-товарознавчої експертизи не визначена.

У подальшому потерпіла ОСОБА_8 почала кликати на допомогу, внаслідок чого ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зникли без майна потерпілої ОСОБА_8 , при цьому спричинивши потерпілій ОСОБА_8 внаслідок своїх спільних умисних протиправних дій наступні тілесні ушкодження:

- закрита травма лівої нижньої кінцівки у вигляді медіального перелому шийки лівої стегнової кістки з вклинюванням уламків, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння, та спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 дня), та за цією ознакою відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

- садна голови та обличчя, параорбітальні гематоми, гематома лоба зліва викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що:

- з ОСОБА_9 зайшли в с. Борисівка на територію, де роблять вугілля, зірвали камеру, яку згодом продали, дату не пам`ятає, з датою 23.05.2019, зазначеною в обвинувальному акті, згоден;

- 24.05.2019 там же з ОСОБА_6 узяли камеру і антену, які потім продали;

- дати точно не пам`ятає, але з датою 28.06.2019, зазначеною в обвинувальному акті, згоден, у АДРЕСА_4 , через паркан заліз на подвір`я будинку ОСОБА_10 , забрав насос, насос потім віддав поліції;

- у січні 2020 року (з датою 20.01.2020, зазначеною в обвинувальному акті, згоден) разом з ОСОБА_11 в м. Мерефа, вулицю не пам`ятає, йшли додому, домовились «смикнути» сумку, ОСОБА_4 схватив сумку у жінки, смикнув, жінка впала, почала кричати, кликати на допомогу, вони тягли сумку, потім злякались і втекли, нічого не взявши.

По всіх епізодах був тверезий; у вчиненому щиро розкаюється, про вчинене шкодує, вчинення злочинів пояснює власною дурістю, бо потрібні були гроші.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом заволодіння майном ФГ «Борисівка» 23.05.2019 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом заволодіння майном ФГ «Борисівка» 24.05.2019 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом заволодіння майном ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, ухвалою суду від 03.03.2018 до нього застосовано примусові заходи виховного характеру, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до затримання був учнем 8 класу Борисівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів імені Д.І. Яворницького Харківської районної ради Харківської області, за місцем проживання та місцем навчання характеризується негативно, виховувався у неповній багатодітнім сім`ї однією матір`ю, батько помер.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні винуватості в обсязі пред`явленого обвинувачення, негативному ставленні до вчиненого, осуді своїх дій, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Згідно з обвинувальним актом, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України, є повторність і вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо вказаних обставин суд погоджується з позицією прокурора про не підтвердження в ході судового розгляду наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_4 цих обставин, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 67 КК України визначено, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Оскільки повторність передбачена в якості кваліфікуючої ознаки частиною 2 ст. 185 КК України, і така обставина врахована при кваліфікації дій ОСОБА_4 за епізодами від 24.05.2019 та від 28.06.2019, підстави для врахування повторності в якості обставини, що обтяжує покарання, відсутні.

Щодо вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що у фабулі обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, не зазначено про вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в судовому засіданні категорично заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ним злочинів; будь-яких доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінальних правопорушень стороною обвинувачення суду не надано.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про необхідність виключення вказаної обставини як такої, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Таким чином, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, що пом`якшують покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких і тяжких злочинів, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до скоєного.

Суд також враховує досудову доповідь стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , складену психологом Харківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_12 05.06.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_4 виховується у неповній сім`ї, батько помер в 2019 році, соціально-побутові умови проживання сім`ї задовільні. На момент складання досудової доповіді ОСОБА_4 був учнем 8 класу Борисівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів імені Д.І. Яворницького Харківської районної ради Харківської області; не працював, на обліку лікаря-психоневролога та лікаря-нарколога не перебував. Мати не має достатнього впливу на сина, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. ОСОБА_4 перебуває у Службі у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення середня, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.

З урахуванням вищезазначених обставин у сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Ураховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, якому на момент вчинення злочину було 16 років, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів; враховуючи, що ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був неповнолітнім, відповідно до статті 98 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна призначенню не підлягає.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 слід визначити із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді позбавлення волі, яке обвинувачений повинен відбувати реально.

З урахуванням кількості епізодів злочинної діяльності, конкретних обставин вчинених злочинів та особи обвинуваченого, підстави для застосування до останнього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 104 КК України відсутні.

Потерпілою ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, солідарно 87 210,40 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 , суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, враховуючи повне визнання ОСОБА_4 позовних вимог потерпілої ОСОБА_13 , суд вважає встановленим та доведеним, що внаслідок спільних протиправних дій ОСОБА_4 і особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, потерпілій ОСОБА_13 заподіяно матеріальну шкоду у сумі 87 210,40 грн., частина якої у сумі 43 605,20 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь потерпілої.

Також суд уважає, що під час судового розгляду доведено факт отримання потерпілою ОСОБА_13 фізичного болю та моральних страждань у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень. Фізичні та душевні страждання потерпілої суд оцінює в 50 000 тис. грн. і вважає, що така сума є виваженою, розумною і справедливою в даному випадку; при цьому вказаної суми в розмірі 25 000 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, несе потерпілий.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерплого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Договором про надання правової допомоги від 14.02.2020 між ОСОБА_13 і адвокатом ОСОБА_14 передбачено гонорар за виконання обов`язків адвоката у сумі 3 000 грн.

Договором про надання правової допомоги від 14.02.2020 між ОСОБА_13 і адвокатом ОСОБА_14 передбачено гонорар за виконання обов`язків адвоката у сумі 5 000 грн.

Вказані суми сплачено потерпілою на користь представника, що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

Таким чином, процесуальні витрати зі сплати правової допомоги представника потерпілого у сумі 8 000 грн. підлягають стягненню з обвинувачених у рівних частках.

Витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 817,20 грн., 785,00 грн. та 785,00 грн. відповідно до частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Враховуючи висновок суду про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, обраний стосовно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі частини 5 статті 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання, тобто з 21 січня 2020 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на відшкодування матеріальної шкоди - 43 605,20 грн., на відшкодування моральної шкоди - 25 000,00 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу - 4 000,00 грн., усього в сумі 72 605,20 грн. (сімдесят дві тисячі шістсот п`ять грн. 20 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судових товарознавчих експертиз у сумі 817,20 грн., 785,00 грн., 785,00 грн., усього в сумі 2387,20 грн. (дві тисячі триста вісімдесят сім грн. 20 коп.)

Речові докази:

-сумку жіночу, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_13 , після набрання вироком законної сили вважати повернутою останній;

-пару кросівок, які належать ОСОБА_4 , передані до кімнати зберігання речових доказів (квитанція № 0200 від 21.02.2020) після набрання вироком законної сили знищити;

-глибинний насос Тайфун 2, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим останній;

-дві відеокамери Tecsar білого кольору та інтернет-антену «MicroTik SXT 5nD r2», передані на відповідальне зберігання представнику ФГ «Борисівка» ОСОБА_15 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими останньому.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1