Справа № 576/1769/23
Провадження № 1-кп/576/225/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 19.05.2023 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Шалигине Глухівського району Сумської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона 18.05.2023 р. близько 14 год. 30 хв. разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 перебували у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне заволодіння грошима ОСОБА_6 . Дочекавшись коли ОСОБА_6 засне, близько 15-ї години ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу взяла його мобільний телефон Samsung Galaxy A7 та розблокувала паролем, який дізналася раніше. В подальшому, о 15 год. 12 хв. ОСОБА_4 в мобільному телефоні ОСОБА_6 відкрила мобільний додаток «Приват24», де також вже були збережені логін і пароль ОСОБА_6 для входу у додаток, пройшла ідентифікацію від імені ОСОБА_6 та таким чином несанкціоновано втрутилася в роботу інформаційної (автоматизованої) системи мобільного додатку «Приват24», тобто отримала при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунку ОСОБА_6 , а також отримала доступ до всіх послуг які пропонує Інтернет-банкінг «Приват24» та, відповідно, могла використовувати їх на власний розсуд. Користуючись доступом до банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_1 оформленої на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, перерахувала з зазначеної карти ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1500 гривень на свою банківську карту АТ «ОщадБанку» № НОМЕР_2 , тобто таким чином таємно викрала їх. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 в подальшому розпорядилася на власний розсуд. Внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а також за ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, клопотала про затвердження укладеної між нею та прокурором угоди про визнання винуватості. Стверджувала, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Захисник підтримав позицію обвинуваченої.

Прокурор також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ч. 4 ст. 469 КПК).

Беручи до уваги той факт, що потерпілий надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, то у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Також встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки її затвердження, передбачені ст. 473 цього Кодексу.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, беззастережного визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні даних кримінальних правопорушень та щодо покарання, яке повинна понести остання за вчинені кримінальні правопорушення. Так, згідно умов даної угоди, з врахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, її щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_4 покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком.

Вид та міра покарання, на яке обвинувачена погоджується, обрані з урахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 65-67 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши умови угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про можливість її затвердження та призначення виду і міри покарання, узгоджених сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18.11.2023 р. між прокурором та обвинуваченою.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, протягом іспитового строку один рік, поклавши на неї у відповідності до ст.76 КК України наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1