Справа № 731/590/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/774/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено у підготовчому судовому засіданні при розгляді кримінального провадження внесеному 04 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000417 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, п. 13 ч.2 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, було задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо обвинуваченню ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10 листопада 2023 року включно.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а також прийшов до висновку, що інші запобіжні заходи не у змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій останній просить її скасувати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано під час судового засідання і не надавалося стороні захисту. Вказує, що розгляд в суді першої інстанції проводився незаконним складом, оскільки судді ОСОБА_1 та ОСОБА_10 вже розглядали кримінальне провадження. Обвинувачений переконаний, що в матеріалах справи наявні докази, які вказують про необґрунтованість заявлених прокурором ризиків. Крім того вказує, що він дотримувався обов`язків при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і не допускав порушень вказаного запобіжного заходу.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що після 22 серпня 2-23 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 перестав був діяти будь-який запобіжний захід і він маючи реальну можливість переховуватися від суду цього не зробив, а прибув на виклик до суду в добровільному порядку. Вважає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу існування заявлених ризиків, а заяви потерпілих і свідків окрім побоювань не містять конкретних фактів впливу на них зі сторони обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, а обвинувачений також подав доповнення до апеляційної скарги, аналогічні доводам його апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про необхідність задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000417 від 04 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, п. 13 ч.2 ст.115, ч. 2 ст. 15 , п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 29 липня 2023 року включно.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 червня 2023 року ОСОБА_8 змінено запобіжний захід на домашній решт у нічний час доби без обов`язку носіння електронного засобу контролю на строк до 22 серпня 2023 року.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд, пославшись на відомості що характеризують його особу, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, прийшов до висновку, що заявлені ризики існують, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував тяжкість покарання, що йому загрожує, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, що він може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також характер та особливу жорстокість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З матеріалів провадження вбачається, що потерпілими та свідками у даному провадженні є сусіди та знайомі ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , (яка є особою похилого віку та проживає у тому ж будинку, що й обвинувачений), ОСОБА_13 (інвалід з дитинства), неповнолітній свідок ОСОБА_14 та інші, а тому обвинуваченому достовірно відомо про їхнє місце проживання, роботи. Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який запобіжний захід.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи обвинуваченого, щодо розгляду клопотання незаконним складом суду, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки дані твердження перевірялися у порядку визначеним кримінальним процесуальним законодавством та визнано заяву про відвід колегії суддів надуманою та необґрунтованою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2023 року, якою було застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4