Справа № 489/369/24
Провадження № 1-кп/489/650/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

01 лютого 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0001451 від 08.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Леніна Шамхорського району, Азербайджан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, пенсіонера, зі слів одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.08.2020 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 11.08.2021 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого з місць відбування покарання 04.05.2023 за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 26.04.2023 умовно-достроково на 10 місяців 16 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

встановив:

08.11.2023 о 13:44 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у торговому залі супермаркету «Сільпо» ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: просп. Центральний, 259/1, м. Миколаїв Миколаївської області, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, з корисливих мотивів, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав товар, належний ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: бритву «BIC Flex 3 Hubrid» з чотирма змінними касетами, в кількості однієї штуки, вартістю 173,50 грн; скумбрію холодного копчення без голови, вагою 464 грами, вартістю 121,56 грн; вироби макаронні «La Pasta» спагеті, в кількості 1 шт., вартістю 23,60 грн; кілька «Brivais Vilnis», обсмажена в томатному соусі з овочами, в кількості 2 шт., вартістю 41,35 грн кожна, загальною вартістю 82,70 грн; сир «Глобино Мааздам твердий 45%», вагою 306 грам, вартістю 60,74 грн; рис «Премія шліфований круглозернистий», вагою 1 кг, вартістю 38,14 грн; масло кисловершкове «President 82%», 1 шт., вартістю 84,34 грн; сарделі «Алан Ретро» з вершками, вагою 470 грам, вартістю 114,19 грн; олію соняшникову «Щедрий Дар», холодної рафінації, 1 шт., вартістю 25,10 грн, а всього на загальну суму 723,87 грн, пройшовши з викраденим товаром касову зону магазину.

Однак, ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий та затриманий працівниками охорони магазину поза касовою зоною.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно в листопаді 2023, перебуваючи у торговому залі супермаркету «Сільпо», взяв з полиці товар, який сховав у свій одяг, з яким пройшов повз касову зону, не заплативши за нього, після чого був зупинений охоронцями. Вказаний товар він видав. Зазначив, що причиною вчинення кримінального правопорушення стало скрутне матеріальне становище.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.11.2023 вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до поліції про вжиття заходів до невідомого чоловіка, який 08.11.2023 близько 13:00 год., перебуваючи в приміщенні супермаркету «Сільпо» по просп. Центральному, 259/1, м. Миколаєва Миколаївської області, намагався викрасти товар на суму 723,87 грн.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.11.2023 та фото таблиці до нього, місцем події є приміщення супермаркету «Сільпо» по просп. Центральному, 259/1, м. Миколаєва, в якому навпроти каси № 13 виявлено чоловіка, що назвався ОСОБА_3 , який добровільно видав поліцейським упаковку рису «Премія», сир «Глобино Мааздам», скумбрію копчену, упаковку спагеті «La Pasta», вершкове масло «President», упаковку сардельок «Алан», кільки в кількості 2 шт., пляшку соняшникової олії «Щедрий Дар», бритву «BIC Flex», які намагався викрасти з магазину.

Із розписки від 08.11.2023 слідує, що ОСОБА_6 отримав від слідчого упаковку рису «Премія», сир «Глобино Мааздам», скумбрію копчену, упаковку спагеті «La Pasta», вершкове масло «President», упаковку сардельок «Алан», кільки в кількості 2 шт., пляшку соняшникової олії «Щедрий Дар», бритву «BIC Flex».

Довідкою про вартість товару від 08.11.2023 підтверджується перелік та вартість товару, який намагався викрасти ОСОБА_3 , на загальну суму 723,87 грн.

Відповідно до протоколів огляду предмету від 22.11.2023 та 18.01.2024, слідчим був оглянутий DVD-диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження із супермаркету «Сільпо» по просп. Центральному, 259/1, м. Миколаєва Миколаївської області за 08.11.2023, на яких зафіксовано чоловіка, якого встановлено як ОСОБА_3 , що ходить по торговій залі супермаркету, тримає в руках товар, який ховає в кишені та під куртку, після чого проходить касову зону, не розрахувавшись за товар, де був затриманий працівниками охорони супермаркету. При цьому ОСОБА_3 в присутності захисника підтвердив, що на вказаних відеозаписах зафіксований саме він в момент замаху на крадіжку товару.

Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками від 23.11.2023 та 29.11.2023 вбачається, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 серед пред`явлених для впізнання осіб впізнали ОСОБА_3 як особу, яка 08.11.2023 намагалася здійснити крадіжку товару із супермаркету «Сільпо», ховаючи його під одягом.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, характеризується як особа, схильна до правопорушень, лікування у лікаря психіатра не проходив, за медичною допомогою не звертався, звертався амбулаторно до лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, стан утримання», раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак після останнього засудження він на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому обвинувачений є пенсіонером, досяг похилого віку, не має утриманців, що свідчить про те, що він свідомо та умисно вибрав злочинний спосіб життя, направлений на задоволення своїх матеріальних потреб.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. Суд не визнає вказане в якості пом`якшуючої обставини щире каяття обвинуваченого, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому діянні. Також вказана обставина може бути визнана такою, що пом`якшує покарання лише в тому разі, коли щире каяття було дієвим і включає в себе активні дії. Натомість суд враховує, що обвинувачений жодного жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, не висловив, належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та її осуду не зробив.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі. Крім того, звільнившись з місць позбавлення волі умовно-достроково та не відбувши повністю призначене покарання, обвинувачений повторно вчинив новий умисний корисливий злочин, тобто належних висновків для себе не зробив.

Вищевказане, на переконання суду, свідчить, що попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до обвинуваченого з боку держави з метою не лише його покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_3 , не відбувши покарання за корисливе кримінальне правопорушення, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Це доводить, що вчинення кримінальних правопорушень є наслідком свідомо обраного ним способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, його посередньої характеристики, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відсутності матеріальних претензій з боку потерпілого через повернення викраденого майна, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.08.2021, після ухвалення якого ним було вчинене дане кримінальне правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.08.2021 у справі № 489/5837/20, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання для відбуття призначеного покарання.

Речові докази:

- DVD-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Сільпо» - залишити в матеріалах судової справи;

- бритву «BIC Flex 3 Hubrid»; скумбрію; вироби макаронні «La Pasta»; кільку «Brivais Vilnis», в кількості 2 шт.; сир «Глобино Мааздам твердий»; рис «Премія шліфований круглозернистий»; масло кисловершкове «President 82%»; сарделі «Алан Ретро»; олію соняшникову «Щедрий Дар» - вважати повернутими ТОВ «Сільпо-Фуд».

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1