Єдиний унікальний номер №1303/435/2012
Провадження № 1-в/943/50/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі заявниці - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буськ заяву ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа,-

в с т а н о в и в :

заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду із указаною заявою, у якій просить суд видати їй дублікат виконавчого листа з метою виконання вироку суду, покликаючись на те, що вироком Буського районного суду Львівської області від 01.06.2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, якого засуджено до 15 років позбавлення волі, а також стягнуто з останнього на користь заявниці 100 000,00 грн. завданої моральної шкоди. У 2012 році заявниця ОСОБА_3 отримала виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_4 на її користь 100 000,00 грн. моральної шкоди, який вона втратила, а тому виконавчий лист залишився без виконання. Відтак, заявниця ОСОБА_3 просить видати їй дублікат вказаного виконавчого листа.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року вказану заяву ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа залишено без руху з наданням заявниці десятиденного строку для усунення недоліків цієї заяви.

На виконання вказаної ухвали суду заявницею ОСОБА_3 надано до суду квитанцію про сплату судового збору в розмірі 80 грн. 52 коп., а також повідомлено суд про те, що з приводу втрати вищевказаного виконавчого листа заявниця зверталась до бюро знахідок у м. Львові, де в журналі реєстрації виконавчий лист відсутній. Просить подану заяву задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 подану заяву про видачу їй дубліката виконавчого листа підтримала повністю, пояснивши додатково про те, що вона наприкінці 2012 року отримала виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_4 на свою користь 100 000 грн. моральної шкоди, який вона пред`явила у Кам`янка-Бузьку районну виконавчу службу за місцем проживання засудженого. Однак через відсутність у ОСОБА_4 доходів виконавчий лист повертався заявниці, яка повторно його пред`являла до виконання ще декілька разів, зокрема, у 2013, 2015, 2017 роках, а тому просила заяву задовольнити.

Розглянувши подану заяву про видачу дубліката виконавчого листа, заслухавши доводи заявниці в обгрунтування поданої заяви, оглянувши матеріали справи та кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною третьою статті 535 КПК України передбачено, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ураховуючи, що чинним КПК України не передбачено питання видачі дубліката виконавчого листа, який виданий за результатами вирішення цивільного позову під час розгляду кримінального провадження, суд вважає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми ЦПК України.

Так, згідно приписів статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Приписами пункту 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 вересня 2023 року в справі №2-1120/11, що єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата. Дублікат є документом, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 серпня 2023 року в справі №700/3521/15-ц виснував, що необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Судом установлено, що вироком колегії суддів Буського районного суду Львівської області від 01 червня 2012 року в справі №1303/435/2012, залишеного без зміни ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України йому призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з 06 січня 2012 року (тобто з часу його фактичного затримання); вирішено питання судових витрат і речових доказів. Також цим вироком повністю задоволено цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (заявниця в цій справі) шляхом стягнення із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілих по 100 (сто) тисяч гривень завданої моральної шкоди кожному із них (а.с. 26-50).

Заявниця ОСОБА_8 в зв`язку з одруженням змінила своє прізвище зі « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », про що слідує з долученого нею до заяви копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.08.2018 (а.с. 2).

Як убачається із матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , що 05 грудня 2012 року всі потерпілі в цьому кримінальному провадженні, зокрема, і заявниця ОСОБА_3 , отримали на руки виконавчі листи про стягнення моральної шкоди в сумі 400 тисяч гривень із засудженого ОСОБА_4 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 24-25).

Згідно пункту 2 частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону на час видачі заявниці виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, а строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 цього Закону).

Відтак, передбачені законодавством строки для звернення виконавчого листа до виконання у цій справі на даний час спливли.

Зокрема, як встановлено судом, що заявниця ОСОБА_3 звернулась до суду з цією заявою про видачу дубліката виконавчого листа лише 03 липня 2023 року (здача заяви на пошту), тобто із пропуском строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому, заявниця не заявляла клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як і не надала до суду жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, які би свідчили про об`єктивні та непереборні для заявниці обставини пропуску зазначеного строку та не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Чинним ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами, на думку суду, можна визнати лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 січня 2020 року в справі №759/308/13-ц, що є обов`язковою для суду згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України, де Суд зазначив про те, що вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Крім того, згідно частини четвертої статті 10 Конституції України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Правові позиції, викладені ЄСПЛ у рішеннях у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011 року та у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 року, дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому, вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом, гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Таким чином, визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визначив, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечивши рівність сторін виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Також у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Натомість, заявницею у поданій заяві не ставиться питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також не наведено причин, які є поважними та давали б суду правові процесуальні підстави для поновлення пропущеного строку.

Разом із тим, заявниця ОСОБА_3 у поданій заяві визнає обставину про отримання наприкінці 2012 року виконавчого листа про стягнення із засудженого ОСОБА_4 на її користь 100 000,00 грн. моральної шкоди, який вона втратила, з приводу чого заявниця зверталась до бюро знахідок у м. Львові, де в журналі реєстрації виконавчий лист відсутній, а в судовому засіданні заявниця також покликалась на те, що вона після отримання наприкінці 2012 року виконавчого листа, який вона пред`явила у Кам`янка-Бузьку районну виконавчу службу за місцем проживання засудженого, який через відсутність у ОСОБА_4 доходів повертався заявниці, яка повторно його пред`являла до виконання ще декілька разів, зокрема, у 2013, 2015, 2017 роках. Однак жодних доказів кожному із цих доводів заявниця до суду не надала, як і не довела поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та його втрати.

Проте, суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує право на справедливий суд та принцип правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права під час розгляду вказаної заяви, судом не встановлено наявності поважних причин пропуску заявницею строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про те, що неподання ОСОБА_3 виконавчого листа до виконання пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними для заявниці труднощами на вчинення указаної процесуальної дії.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 259, 260, 261, 433 ЦПК України, ст.ст. 128, 372, 535 КПК України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівськогго апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено: 03 жовтня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1