Справа № 202/6684/20
Провадження № 1-кс/202/8381/2023
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника, адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000011 від 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № №0000011 від 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000011 від 30.01.2018 року та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану ухвалу було постановлено без виклику власника чи представника власника майна.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту прокурором не було надано доказів, котрі підтверджували, що майно на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає ознакам речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України.

У своєму клопотанні про арешт майна слідчий СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 зазначає, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 . Однак, ця інформація не відповідає дійсності, оскільки 22.06.2022 року ОСОБА_6 в рамках виконавчого провадження з офіційних електронних торгів, котрі були організовані Державним підприємством «СЕТАМ», придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом проведення електронного аукціону (торгів) №572960 від 22.06.2023 року. Відповідно до зазначеного протоколу, ОСОБА_6 було сплачено 124 160,00 грн. як гарантійний внесок та 2 359 040,00 грн. відповідно до платіжного доручення №1 від 23.06.2023 року, після чого ним був отриманий акт про проведені електронні аукціони. Таким чином, вказане нерухоме майно належить ОСОБА_6 .

У кримінальному провадженні №0000011 від 30.01.2018 року ОСОБА_6 жодного статусу не має, проте на його майно накладено арешт. Окрім цього, він не знав про наявність даного кримінального провадження і жодного відношення до нього не має.

Також заявник зазначив, що відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 року з клопотанням про арешт майна звернувся не прокурор, а слідчий, що є порушенням норм КПК України.

У зв`язку з викладеним, заявник просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявника, адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 19.07.2022 року вказаний об`єкт нерухомості був визнаний речовим доказом.; дана квартира є об`єктом злочинного посягання.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження №0000011 від 30.01.2018 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000011 від 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 був накладений арешт.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 19.07.2022 року об`єкт нерухомості, квартира за адресою: АДРЕСА_1 ,був визнаний речовим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.

З огляду на встановлене, вважаю, що клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки заявником не було представлено належних та допустимих доказів того, що на теперішній час минула потреба в подальшому застосуванні цього заходу. На час розгляду клопотання кримінальне провадження № 0000011 від 30.01.2018 року не завершене. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і предметом вчиненого кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, клопотання представника заявника, адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000011 від 30.01.2018 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000011 від 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1