ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4467/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/753/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2023 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Розівка Розівського району Запорізької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 січня 2024 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

13 липня 2023 року близько 15 год. 40 хв., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2101-ІХ та в подальшому продовжено відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , заздалегідь розподіливши ролі злочинної діяльності переслідуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбою, із заздалегідь підготовленими знаряддями злочину, у вигляді балончику з речовиною сльозогінної та дратівливої дії та ножа, на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 прибули на кінцеву зупинку громадського транспорту за маршрутом «Запоріжжя АС-3 - Наталівка» у с. Івано-Ганнівка, Запорізького району, Запорізької області, достовірно знаючи, що саме в цей час на кінцевій зупинці згідно графіку руху знаходився автомобіль маршрутного таксі компанії ТОВ «СІГМАТРАНС» під керуванням водія ОСОБА_12 .

Після чого, перебуваючи на вищевказаному місці, 13 липня 2023 року, близько 15 год. 45 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, заздалегідь розподіленими ролями злочинної діяльності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшли до незачинених водійських дверей мікроавтобусу марки «VOLKSWAGEN» моделі «LT-35D», в кузові білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , де на той момент перебував потерпілий ОСОБА_12 , та діючи узгоджено, напали на останнього. В результаті чого, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 за руку, та потягнув останнього на себе правою рукою. З метою подолання волі потерпілого до опору, розпилив в обличчя ОСОБА_12 балончик з речовиною сльозогінної та дратівливої дії, таким чином застосував насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я останнього. В цей час, ОСОБА_12 , вирвався від ОСОБА_7 та побіг в бік будинку АДРЕСА_3 . Однак, ОСОБА_7 , наздогнав ОСОБА_12 біля хвіртки вищевказаного будинку, де продовжив наносити удари руками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок потерпілого, завдавши не менше 10 ударів.

В цей час, ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , порізав колеса мікроавтобусу марки «VOLKSWAGEN» моделі«LT-35D» в кузові білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та заволодів грошима купюрами по 10,20,50,100 та 200 гривень на загальну суму 1500 гривень, які знаходилися у коробці, прикрученій до водійських дверей вказаного транспортного засобу та належать компанії ТОВ «СІГМАТРАНС», чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому. Після чого ОСОБА_11 підбіг до потерпілого ОСОБА_12 та діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 став наносити чисельні удари потерпілому в різні частини тіла, в область голови, тулубу та кінцівок. Після того, як потерпілий ОСОБА_12 став кричати та кликати про допомогу, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілого, припинили свої злочинні дії та втекли з місця вчинення злочину.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою з ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді «рана у тім`яній ділянці ліворуч, синець у лівій ділянці очної ямки, садна на верхній губі праворуч, правого ліктьового суглоба, грудної клітини праворуч», які відповідно до висновку експерта № 1838/к від 16.10.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у інше сховище, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

14 липня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000454 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 8-9).

10 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 94-96).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати запобіжний захід ОСОБА_7 не пов`язаний з триманням під вартою з засобами електронного контролю, в разі необхідності застосувати додаткові обмеження, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, заборонити спілкування з потерпілими, свідками по справі.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що 13 листопада 2023 року о 9 гол. ОСОБА_7 з`явився до слідчого до ВП, перебуваючи в очікуванні біля ВП №6 останній зустрівся з ОСОБА_11 , який там перебував також в очікуванні слідчого за тією ж справою, з яким він там і познайомився саме 13 листопада 2023 року, до цього часу дані особи не були знайомі взагалі.

Зазначає, що 13 листопада 2023 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 отримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками до нього та одразу після клопотання, підозрюваний отримав повістку від слідчого про необхідність явки вже до слідчого судді 13 листопада 2023 року на 15 год., тобто усвідомлюючи певну вірогідність, що щодо нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він все одно з`явився завчасно до Запорізького районного суду Запорізької області з метою участі в розгляді клопотання відносно нього слідчим суддею.

Вказує, що в судовому засіданні було надано копію договору оренди житлового приміщення в якому він фактично мешкає, повістку з відміткою слідчого про явку на 9 год. ранку, роздруківку з Google картки про проходження контрольних точек з телефону дружини ОСОБА_13 , в залі судового засідання перебувала мати підозрюваного.

Зауважує про те, що розглядаючи питання обґрунтованості повідомлення про підозру, сторона захисту звертала увагу на те, що до виклику до слідчого ВП №6 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не були знайомі, вчинити разом інкриміноване правопорушення не могли взагалі, відносно ОСОБА_13 о 13 год. 12 хв. в районі с. Вешневе, Софіївського району Дніпропетровської області співробітниками патрульної поліції було винесено постанову за перевищення швидкості, зафіксовано порушення правил дорожнього руху о 13 год. 04 хв. засобами електронного фіксування «Трукам». Від місця зупинки до в`їзду м. Запоріжжя 172 км., згідно Google карти час руху складає 2 год. 6 хв., й це лише до м. Запоріжжя від заїзду в місто Запоріжжя зі сторони м. Дніпро до населеного пункту Іванно-Ганівка Запорізької області Запорізького району відстань складає 40 км. та згідно Google карти приблизний час прибуття 1 год., тобто якщо від місця зупинки працівниками поліції до місця інкримінованого правопорушення 212 км., то за часом руху складає 3 год. 18 хв., без урахування втрат часу за рахунок проходження блок постів, зупинок на відвідування туалету та інше, такий час ще 30 хв., оскільки ОСОБА_13 їхав з дружиною та двома дітьми 11 років та 14 років, рухалися вони до Запоріжжя з відпочинку, а тому вчинити ті дії, які інкримінуються обом підозрюваним не представляється можливим з технічної точки зору.

Крім того вказує, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має постійне місце проживання.

Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі.

Звертає увагу на те, що слідчим суддею не враховано наявність постійного місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення, що дає підстави обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зауважує, що судом не взято до уваги, що відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 листопада 2023 року було обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в сумі 214000,00 грн., яку було внесено наступного дня, та після чого останній з`являвся до слідчого та до слідчого судді за першим викликом та завчасно.

Крім того вказує, що як вбачається із оскаржуваної ухвали, ОСОБА_7 нібито може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, однак, свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані, а з іншими учасниками кримінального провадження, окрім захисника та представників органу досудового розслідування він не контактує.

Звертає увагу на те, що події, які інкриміновані підозрюваному відбувались 13 липня 2023 року, ОСОБА_13 на той період часу ще не працював з підприємством «Бас Тур», ОСОБА_13 почав працювати на даному підприємстві з другої половини серпня, знати один одного не могли, оскільки як ОСОБА_13 так і ОСОБА_14 є ВПО, Курочкін родом з Херсонської області, а ОСОБА_13 з м. Пологи та є також тимчасово переміщеної особою.

Зазначає, що ОСОБА_7 повністю не визнає свою вину, у судовому засіданні неодноразово наголошував, що не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, сам же ОСОБА_7 в цей час перебував на території м. Запоріжжя та у вказаний період не покидав межі міста.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, потерпілий спочатку не вказував, що бачив хто на нього напав, а потім впізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 не переховувався, а тому до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що знаходився в м. Запоріжжя та нікуди не виїжджав.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважала законним, обґрунтованим та просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у інше сховище, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України підтверджуються наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 13 липня 2023 року (а.с. 25-30);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 31-39);

- висновком експерта №1838/к від 27 вересня 2023 року (а.с. 40-41);

- протоколом слідчого експерименту від 7 вересня 2023 року за участю ОСОБА_12 (а.с. 42-48);

- протоколом огляду предмету від 28 вересня 2023 року, де об`єктом огляду був оптичний носій інформації, який виданий ОСОБА_15 та на якому містяться відео файли, з яких встановлено, що 13 липня 2023 року о 16 год. 30 хв. у напрямку Донецького шосе з населеного пункту Івано-Ганнівка на великий швидкості прямує пасажирський автобус, у кузові білого кольору, марки Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 (відповідно до свідчень потерпілого ОСОБА_12 особи, які 13 липня 2023 року вчинили протиправні дії відносно нього, покидали місце вчинення кримінального правопорушення на тотожному транспортному засобу) (а.с. 64-66);

- рапортом старшого оперуповноваженого, з якого випливає, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_16 , який як встановлено органом досудового розслідування, виконуючи роль організатора вчинення кримінального правопорушення залучив до вчинення злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с. 59-63);

- протоколом огляду предмету від 16 жовтня 2023 року, де об`єктом огляду був оптичний носій інформації на якому відображені всі абонентські номери мобільного телефону, які користувались послугами мобільного оператора «ПрАТ Київстар», в період часу починаючи з 10 год. 12 липня 2023 року до 17 год. 12 липня 2023 року та починаючи з 11 год. 13 липня 2023 року до 17 год. 13 липня 2023 року (а.с. 70-77);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 7 вересня 2023 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 впізнав особу під №3 ( ОСОБА_7 ), яка нанесла йому тілесні ушкодження 13 липня 2023 року (а.с. 85-87).

Із наведеного вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається і можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також колегія суддів вважає доведеним і ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту апеляційної скарги не визнає свою провину в інкримінованому йому злочині, і будучи на волі може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 орендованого житла та відсутність судимості, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, слід зазначити, що хоча ОСОБА_7 і немає судимостей, як вказує його захисник, разом з тим, як випливає із матеріалів клопотання відносно останнього вже був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, із можливістю внесення застави (а.с. 103).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України.

Так, згідно з вимогами ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.

Статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваному ОСОБА_7 10 листопада 2023 року о 8 год. 20 хв. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 94-97).

Будь - які дані, які б вказували на продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах за клопотанням про застосування запобіжного заходу відсутні та учасниками судового розгляду не надані.

Виходячи з наведеного, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 спливає 8 січня 2024 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 11 січня 2024 року строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі строку досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 січня 2024 року включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000454 від 14.07.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 8 січня 2024 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 8 січня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 317/4467/23