печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000998, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000998.

Обґрунтовуючи клопотання сторона обвинувачення зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000998 від 29.11.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 та ч. 4 ст. 260 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 та ч. 4 ст. 260 КК України; ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 ч. 1 та ч. 4 ст. 260 КК України; ОСОБА_10 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 та ч. 4 ст. 260 КК України; ОСОБА_6 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 та ч. 4 ст. 260 КК України; ОСОБА_11 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 та ч. 4 ст. 260 КК України, а також ОСОБА_12 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 08.04.2014 № 1183-VII), ч. 2 ст. 111, ч. 3 та ч. 4 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, вчинив злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, на виконання зазначеного рішення виконувача обов`язків Президента України, з метою відновлення суверенітету України та тимчасово окупованих територіях, Збройні Сили України та інші військові формування вступали у бойові зіткнення з ворогом, тобто діяли в умовах збройного конфлікту.

Продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного наміру представники політичної влади та керівництва зс рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), розуміючи що злочинних дій з ведення прихованих, гібридних операцій проти України з метою зміни її меж на порушення порядку встановленого конституцією не достатньо та повалення існуючого конституційного ладу, з метою подальшого включення території України, зокрема Донецької області, до складу російської федерації спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

На виконання цього злочинного наказу 24.02.2022 збройні сили рф та інші військові формування вторглись на територію України захоплюючи її територію шляхом ведення агресивної війни проти нашої держави.

З метою здійснення відсічі збройній агресії рф проти України указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

У свою чергу ОСОБА_6 , будучи громадянином України, достовірно знаючи про введення на всій території України правового режиму воєнного стану, а також про наявність збройного конфлікту між силами оборони України та підрозділами військ вторгнення рф, будучи обізнаним з тим, що метою політичної влади РФ є зміна меж України та порушення порядку, встановленого конституцією, повалення існуючого конституційного ладу та подальше включення території України до складу РФ, знаходячись у невстановленому місці на території Донецької області у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше 24.02.2022 переслідуючи при цьому вказану спільну злочинну мету, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту особисто приєднавшись до військ вторгнення рф та погодившись спільно з іншими учасниками не передбаченого законами України воєнізованого формування «оперативно-бойового тактичного формування Донецької народної республіки «Каскад», взяти участь у збройному захопленні міста Маріуполь Донецької області.

Після окупації міста Маріуполь Донецької області силами військ вторгнення рф та учасниками «оперативно-бойового тактичного формування Донецької народної республіки «Каскад» ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які увійшли до вказаних воєнізованих формувань, 03.05.2022 був розпочатий штурм металургійного комбінату «Азовсталь», який захищався підрозділами сил оборони України, під командуванням ОСОБА_12 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто діянні умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинені в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (у чинній редакції закону).

Таким чином так зване «оперативно-бойове тактичне формування Донецької народної республіки «Каскад» є воєнізований формуванням.

До складу зазначеного незаконного воєнізованого формування під керівництвом ОСОБА_12 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 03.05.2022, у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території тимчасово окупованої території Донецької обласні, окрім інших, увійшов ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_6 , будучи учасником «оперативно-бойового тактичного формування Донецької народної республіки «Каскад», у невстановленому досудовим розслідуванням місті на території тимчасово-окупованої території Донецької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 03.05.2022, долучився до сил вторгнення рф та у їх складі приступив до виконання бойових завдань ворога для успішного функціонування вказаного, не передбаченого законами України воєнізованого формування, зокрема до воєнної протидії силам оборони України із захисту суверенітету та територіальної цілісності України, та у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 03.05.2022 взяв участь у збройному захопленні міста Маріуполь Донецької області та штурмі металургійного комбінату «Азовсталь».

У зв`язку із викладеним, ОСОБА_6 також повідомлено про підозру в участі у діяльності не передбачених законами України воєнізованих формувань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 260 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи учасником «оперативно-бойового тактичного формуванням Донецької народної республіки «Каскад», знаходячись у невстановленому місці в місті Маріуполь Донецької області, яке уже перебувало під контролем ворога, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 03.05.2022, отримав від керівника вказаного незаконного воєнізованого формування ОСОБА_12 наказ приєднатись до угрупування військ вторгнення рф та у складі об`єднаного військового угрупування взяти участь у збройному захопленні АДРЕСА_1 та штурмі металургійного комбінату « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований у вказаному населеному пункті, з метою захоплення у полон військовослужбовців сил оборони України, які здійснювали захист вказаного підприємства.

На виконання зазначеного наказу ОСОБА_6 та інші учасники вказаного не передбаченого законами України воєнізованого формування, серед яких ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а також сам ОСОБА_12 , діючи умисно, переслідуючи спільну вищевказану злочинну мету, 03.05.2022 почали захоплення підприємства - металургійного комбінату «Азовсталь» шляхом здійснення його штурму із застосуванням вогнепальної зброї, вибухових пристроїв, важко та легко-броньованої військової техніки, який тривав безперервно до 16.05.2022.

Таким чином, ОСОБА_6 повідомлено також про підозру в участі у складі не передбачених законами України воєнізованих формувань у нападі на підприємство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом пред`явлення для впізнання, протоколами оглядів інформації, розміщеної у всесвітній мережі Інтернет, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово викликався органом досудового розслідування повістками шляхом їх публікації на офіційному Веб-Сайті Офісу Генерального прокурора та у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», однак жодного разу не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування не повідомив.

08.12.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук. При цьому, Донецьким управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на доручення слідчого заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» №46/42/834/2022. За наявною інформацією ОСОБА_6 продовжує перебувати на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи викладене, у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та засудження; грубо порушуючи свої обов`язки підозрюваного та переховуючись від органів досудового слідства, перешкоджає подальшому здійсненню досудового розслідування кримінального провадження.

Обґрунтовуючи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий вказує, що він підозрюється у вчиненні трьох умисних злочинів, два з яких - особливо тяжкі. Так, у випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна; ч. 1 ст. 260 КК України - позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої; ч. 4 ст. 260 КК України - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої. У зв`язку із цим, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою його уникнення, ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, що обумовлено місцем вчинення кримінального правопорушення, яке на даний час є окупованою територією України; не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а зважаючи на тяжкість інкримінованих підозрюваному діянь та покарання, яке загрожує підозрюваному, сторона обвинувачення обґрунтовано вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи без обраного запобіжного заходу, вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні, збір яких на даний час досудовим розслідуванням не завершено, що значно вплине на процес доказування вини підозрюваного.

Слідчий вказує, що досить вірогідним є ризик можливого незаконного впливу на свідка, показання якого значимі для доведення обставин, що підлягають доказуванню. Ризик незаконного впливу можливий також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, йому може бути призначено покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Отже є підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту, швидко та ефективно вчинить активні дії щодо приховання такого майна, яке наразі може знаходиться на тимчасово окупованій території, перешкоджаючи таким чином виконанню завдань кримінального провадження.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_6 , обґрунтованість повідомленої йому підозри, наявність указаних ризиків, орган досудового розслідування вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти спробам підозрюваного вчинити дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, а тому необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, зазначено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території в Донецькій області та, приймаючи участь у діяльності не передбачених законами України воєнізованих формувань, має змогу надавати активну допомогу представникам окупаційної влади, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити, зазначивши, що воно є необґрунтованим, а ризики нічим не підтверджені.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті - тримання під вартою.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, інкримінованому йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні додано наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю міста Шахтарськ Донецької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1