ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7644/23

Номер провадження 1-кп/495/612/2023

16 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 000045 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Словяносербка, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, не одруженого, учасника бойових дій, маючого на утриманні матір, яка є інвалідом 2 групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Караганда Республіки Казахстану, українки, громадянки України, з вищою освітою, ФОП, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 436-2 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Білгород-Дністровський Одеської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої старостою Монашивського старостинського округу Маразліївської сільської ради, раніше не судимої, не одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2007 р.н., проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 358 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4

захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 скоїли кримінальні правопорушення при наступних обставинах:

Так, 24.02.2022 року о 05:00 год. за наказом президента Російської Федерації (далі за текстом - РФ) ОСОБА_10 , збройні сили РФ незаконно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі, засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законом України «Про державну прикордонну службу України» визначено правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження.

Відповідно до ст.ст. 2, 10 Закону України «Про державну прикордонну службу України», основними функціями Державної прикордонної служби України окрім іншого є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення. Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю. Окремий контрольно-пропускний пункт є оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладається здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу окремого контрольно-пропускного пункту можуть входити інші підпорядковані йому контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю і контролерські пости.

Пунктами 4, 5, 6, 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» визначено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань зокрема покладаються: участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану; організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами; здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю; запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Відповідно до п. 2 «Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України», затвердженого Наказом МВС України № 311 від 15.04.2016, відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону (прикордонної комендатури), призначеним для безпосередньої охорони та захисту визначеної ділянки державного кордону, здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, забезпечення дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (пунктах контролю, контрольних пунктах в`їзду-виїзду), а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.

Статтями 1, 2, 9 Закону України «Про державний кордон України» встановлено, що Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було послідовно продовжено відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (зокрема командирам військових частин Державної прикордонної служби України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Також, Указами Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та від 17.05.2022 № 342/2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

Статтею 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМ України) № 57 від 27.01.1997 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами.

Відповідно до Постанови КМ України № 57 (зі змінами внесеними після запровадження воєнного стану), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовозобов`язані це - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно зі ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Таким чином, з моменту введення на території України воєнного стану, тобто з 24.02.2022, в силу приписів визначених постановою КМ України № 57 та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні введені додаткові обмеження щодо перетинання державного кордону на виїзд з України громадянами України, які перебувають на обліку військовозобов`язаних.

10.09.2022 Кабінетом Міністрів України був затверджений ряд змін щодо правил перетину кордону у разі введення надзвичайного або воєнного стану для людей з інвалідністю та осіб, що їх супроводжують, зокрема було знято обмеження щодо допустимої кількості виїздів за кордон.

Так, особам, які супроводжують осіб з інвалідністю, дозволено самостійно неодноразово виїжджати за межі країни. Зробити це можливо на підставі довідки про перебування осіб з обмеженими можливостями на консульському обліку, або у разі проведення ротації супроводжувальних - з-поміж працівників закладу догляду - на основі наказу директора закладу догляду.

При цьому, перетин державного кордону особи з інвалідністю можливий лише при наявності відповідних медичних довідок чи посвідчень, що підтверджують їх статус.

Щодо супроводжуючих осіб, визначені норми, а саме: зазначеними особами, яких супроводжують, можуть бути лише інваліди І або ІІ групи, що потребують постійного догляду.

Зазначені зміни сприяли вчиненню численних фактів організації незаконних переправлень осіб через державний кордон України.

Так, у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливі наміри, вступив у попередню злочинну змову з обвинуваченою ОСОБА_4 , направлену на організацію незаконних переправлень осіб чоловічої стані через державний кордон України у військовий час, під виглядом супроводження хворих, що потребують постійного догляду, а також з обвинуваченою ОСОБА_5 , направлену на виготовлення підроблених актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю, які потребують догляду, та які будуть підставою для нібито легального перетину державного кордону особами чоловічої статі, що підлягають мобілізації і яким на теперішній час у зв`язку із введенням військового стану заборонено виїзд з України.

Реалізуючи злочинний намір, обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 почали підшукувати осіб, які мають потребу у виїзді за межі України, не мають на це законних підстав та готові передати в якості неправомірної винагороди грошові кошти у розмірі близько 5000 доларів США, які вони у подальшому розділять між собою, а також осіб, які будуть здійснювати виїзд в якості водіїв і будуть проінструктовані щодо порядку та діючої процедури виїзду зазначеної категорії осіб за межі території України. Також, з метою надання вигляду законності вивезення чоловіків призовного віку за кордон, зазначені особи почали підшукувати осіб похилого віку та інвалідів, які будуть знаходитись у салоні автомобіля та нібито прямувати на медичні обстеження, а також заклади, які здійснюють догляд за хворими та особами похилого віку та які виготовлять необхідний пакет документів, що підтвердить необхідність медичних досліджень цих осіб за кордоном, фактів опікунства та інше.

Приблизно 04.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 на його контактний номер телефону НОМЕР_1 у мобільному додатку надійшло повідомлення від громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (далі - ОСОБА_11 ), який повідомив, що звертається від їх спільного знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_12 з метою отримання допомоги у виїзді за межі України.

У подальшому, з метою обговорення зазначених питань, між обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_11 була призначена зустріч на вул. Каманіна у м. Одесі, на якій було обговорено, що перетин державного кордону України буде здійснюватися під виглядом супроводу хворої особи нібито для проходження медичного обстеження.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_11 про те, що документи йому на руки видаватись не будуть, нібито зазначені відомості будуть внесені до електронної бази та у разі заборони виїзду, інших можливих труднощів або виникненні питань з боку правоохоронних органів, порушень з боку останнього не виникає, закон він не порушує та у разі потреби зможе повернутись до України у зручний час та спробувати виїхати іншою датою.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_13 про те, що на виготовлення необхідної документації, а саме актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, які у подальшому будуть підставою для нібито легального перетину державного кордону України, йому необхідно надати фотокартки особистих документів та передати грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США, на що ОСОБА_11 погодився та після розмови за допомогою мобільного додатку надіслав обвинуваченому ОСОБА_3 фотокартку паспорту громадянина України на своє ім`я та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду.

Надалі обвинувачена ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та з єдиним злочинним наміром з обвинуваченим ОСОБА_3 , направленим на незаконне переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, підшукала серед своїх знайомих осіб, а саме: громадянку ОСОБА_14 в якості водія та її мати ОСОБА_15 , яка за станом здоров`я має інвалідність ІІ групи, у зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги та має законні підстави для оформлення догляду (матеріали відносно зазначених осіб виділені в окреме провадження та обвинувальні акти направлені 06.06.2023 до Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області для розгляду по суті).

При цьому, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 погодились на пропозицію обвинуваченої ОСОБА_4 вивезти за кордон за грошову винагороду у розмірі 350 доларів США раніше незнайомого їм чоловіка - ОСОБА_16 нібито з метою відвідування медичного закладу інвалідом ОСОБА_15 , законним доглядачем якої він нібито є.

При цьому обвинувачена ОСОБА_4 проінструктувала останніх та повідомила, що ОСОБА_15 повинна передати їй копії документів, що посвідчують її особу, а також посвідчення про надання їй інвалідності.

Після цього, як повідомила обвинувачена ОСОБА_4 , на підставі наданих вказаними особами відомостей буде виготовлена відповідна документація, а саме: акт встановлення догляду та довідка ЛЛК, після чого у призначений час вказаним особам потрібно буде на автотранспорті під керуванням ОСОБА_14 виїхати за межі державного кордону України разом з раніше незнайомим їм ОСОБА_11 - особою чоловічої статі призовного віку, виїзд якого у військовий час заборонено. Крім того, у разі виникнення питань з боку працівників Державної прикордонної служби, ОСОБА_15 повинна буде підтвердити факт того, що вказаний чоловік є її офіційними доглядачем. Після перетину ними державного кордону України, згідно розробленого обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочинного плану, зазначена особа призовного віку - ОСОБА_11 залишиться у Республіки Молдова, а ОСОБА_14 з ОСОБА_15 повернуться на територію України та отримають за сприяння його виїзду грошову винагороду у розмір 350 доларів США на двох.

В свою чергу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 погодились на запропоновану обвинуваченою ОСОБА_4 пропозицію та надали копії необхідних документів, тим самим вступивши із обвинуваченою ОСОБА_4 та іншими особами у злочинну змову, з корисливих мотивів.

У той же час обвинувачений ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із обвинуваченою ОСОБА_4 та іншими невстановленими слідством особами, за невстановлених слідством обставинах виготовив довідку ЛКК № 85 від 15.02.2023 та підроблений акт № 21 від 16.02.2023 про встановлення факту здійснення догляду ОСОБА_11 за хворою особою - інвалідом 2 групи ОСОБА_15 .

У подальшому, згідно заздалегідь розробленого обвинуваченим ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 плану, 20.02.2023 року близько 16:55 год. ОСОБА_11 , будучи особою призовного віку, виїзд якого за межі України в період військового часу заборонено, на підставі виготовленої обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підробленої документації, а саме: акту № 21 від 16.02.2023 та медичної довідки ЛЛК №85 від 15.02.2023, місце знаходження яких на цей час слідством не встановлено, а також вказівок останніх, перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Старокозаче» НОМЕР_2 Прикордонного загону ПРУ ДПС України на автомобілі «Mercedes-Benz», держ. номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_17 , в салоні якого знаходилась раніше незнайома йому хвора особа ОСОБА_15 в якості особи, який нібито супроводжував останню на медичне обстеження, та виїхав за межі України у Республіку Молдову.

В свою чергу ОСОБА_17 та ОСОБА_15 згідно заздалегідь розробленого обвинуваченим ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 плану, того ж дня, 20.02.2023 року близько 21:27 год. повернулись до України через прикордонний пункт пропуску «Маяки-Паланка Удобне» НОМЕР_2 Прикордонного загону ПРУ ДПС України.

Крім того, приблизно в січні 2023 року, більш точна дата під час слідства не встановлена, громадянин України ОСОБА_18 , будучи особою, яка підлягає мобілізації під час дії військового стану на території України, та маючи намір виїхати за межі України у військовий час, почав цікавитись наявністю існуючих для цього правових підстав.

Від знайомих осіб він дізнався про існування обвинуваченої ОСОБА_4 , в користуванні якої перебуває контактний номер телефону НОМЕР_4 , та яка надає консультації та допомогу у оформлені документів, необхідних для виїзду осіб чоловічої статі, що підлягають мобілізації, за межі України у військовий час.

Приблизно 27.01.2023 у денний час, ОСОБА_18 , з метою отримання консультації з вказаного приводу, зателефонував на наданий номер телефону НОМЕР_4 та повідомив, що здійснює дзвінок за порадою свого знайомого на ім`я ОСОБА_19 з метою отримання консультацій та допомоги у вирішенні питання виїзду за межі України.

В свою чергу обвинувачена ОСОБА_4 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності, звернулась з проханням спілкування з нею шляхом переписки у мобільному додатку «Viber», після чого ОСОБА_18 продублював повідомлення у мобільному додатку «Viber» та поцікався можливістю отримання допомоги саме йому щодо виїзду за межі України.

Після цього обвинувачена ОСОБА_4 надала ОСОБА_18 інший належній їй номер телефону НОМЕР_5 та з метою приховати свою злочинну діяльність повідомила про необхідність спілкування з вказаного питання за допомогою іншого мобільного додатку «Теlеgram», після чого вони продовжили спілкування за вказаним номером у зазначеному мобільному додатку, шляхом особистої телефонної розмови. При цьому, під час розмови обвинувачена ОСОБА_4 , поцікавившись особистими даними ОСОБА_18 відповіла, що з причин того, що він є особою призовного віку, можуть виникнути питання та у разі організації йому виїзду за межі України протягом одного тижня він повинен бути передати їй грошову винагороду у розмірі 5200 доларів США.

Також обвинувачена ОСОБА_4 роз`яснила ОСОБА_18 інші додаткові питання, а саме те, що потреби у відвідуванні останнім будь-яких офіційних закладів не буде, їй потрібна лише копія його паспорта громадянина України та дві матові фотокартки розміром 3х4 см. Тривалість виготовлення документів буде складати 7 днів.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_18 , що передача грошових коштів у якості завдатку не потрібна, оплата послуг, пов`язаних з організацією його незаконного переміщення через державний кордон України, буде здійснюватися вже після того, як ОСОБА_18 перетне кордон та буде знаходитися за межами України. Для цього йому необхідно буде заздалегідь підшукати довірену особу, яка і здійснить розрахунок з нею.

Зі слів обвинуваченої ОСОБА_4 виїзд буде здійснюватися на територію Республіки Молдова у супроводі її водія, обізнаного стосовно обставин зазначеного незаконного виїзду.

Після повідомлення обвинуваченої ОСОБА_4 вищезазначеної інформації ОСОБА_18 повідомив, що умови йому зрозумілі, однак йому потрібен деякий час на збір необхідної суми грошових коштів та вирішення особистих питань. Після того, як необхідна сума грошових коштів буде у нього в наявності, він напише обвинуваченій ОСОБА_4 або зателефонує, на що остання погодилась.

Під час заздалегідь обумовленої між ОСОБА_18 і обвинуваченою ОСОБА_4 зустрічі та повідомлення останньої про готовність до виїду, 27.02.2023 року близько 18:00 години, знаходячись на парковці автотранспорту біля торгового центру «Маршал», розташованого по вул. Ак. Глушко, 29а у м. Одесі, у салоні автомобілю «Шкода», державний номер невстановлений, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_18 про необхідність скорішого виїзду, запевнивши останнього в тому, що схема ними налагоджена та немає потреби у затягуванні вирішення зазначеного питання.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила, що виїзд буде здійснюватися через державний кордон з Республікою Молдова, везти ОСОБА_18 буде проінструктований нею водій, який довезе його до пункту пропуску Маяки Одеської області. Крім того, на руках у ОСОБА_18 в якості підтвердження необхідності переміщення у вказаному напрямку буде повістка-виклик до державних органів, можливо суду.

Після цього, зі слів обвинуваченої ОСОБА_4 його забере іншій водій, з яким вони поїдуть до м. Білгород-Дністровський Одеської області, де їм дадуть довідку, що буде підтверджувати факт того, що ОСОБА_18 є опікуном особи похилого віку або хворої особи.

Таким чином, перетин державного кордону України буде здійснюватися під виглядом супроводу хворої особи нібито для проходження нею медичного обстеження. При цьому, ОСОБА_18 документи на руки видаватись не будуть, а зазначені відомості будуть внесені до електронної бази. У разі заборони виїзду ОСОБА_18 , інших можливих труднощів або виникненні питань з боку правоохоронних органів, порушень з боку ОСОБА_18 не виникне, закон він не порушує та у разі потреби зможе повернутись до України у зручний час та спробувати виїхати іншою датою.

Далі, обвинувачена ОСОБА_4 нагадала ОСОБА_18 про необхідність її знайомства з гарантом - довіреною собою, яка передасть їй обумовлену суму грошових коштів у розмірі 5200 доларів США після перетину ОСОБА_18 кордону, яку вони у подальшому розділять з обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими особами, на що останній повідомив, що у найближчий час зателефонує та познайомить їх.

Після цього, під час заздалегідь обумовленої між ОСОБА_18 і обвинуваченою ОСОБА_4 зустрічі та повідомлення останньої про готовність знайомства з гарантом - особою, що передасть грошову винагороду після перетину ОСОБА_18 кордону, 07.03.2023 року близько 18:10 години, знаходячись на парковці автотранспорту біля торгового центру «Маршал», розташованого по вул. Ак. Глушко, 29а у м. Одесі, відбулася зустріч між ОСОБА_18 , його знайомим ОСОБА_20 , обвинуваченою ОСОБА_4 та раніше незнайомим ОСОБА_18 обвинуваченим ОСОБА_3 .

Під час зазначеної зустрічі обвинувачена ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , які діяли за попередньою змовою з корисливих мотивів, особисто познайомились з ОСОБА_18 і ОСОБА_21 , який згідно домовленості між останніми повинен буде зателефонувати обвинуваченій ОСОБА_4 та при особистій зустрічі передати грошові кошти за організацію виїзду за межі України ОСОБА_18 .

Крім того, під час зазначеної зустрічі участь у бесіді приймав обвинувачений ОСОБА_3 , який, діючи за попередньою змовою із обвинуваченою ОСОБА_4 , пояснив питання затримки організації виїзду ОСОБА_18 , посилаючись на необхідність збереження безпеки, існування перевірок та фільтрації осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Також обвинувачений ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_18 про те, що уся документація для його виїзду вже готова, виїзд планується у найближчий час, можливо на 10.03.2023-11.03.2023, пояснюючи саме ці дати припиненням перевірок контролюючих органів на кордоні.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що водієм, який буде здійснювати виїзд, буде жінка. Особою, яку нібито буде супроводжувати ОСОБА_18 , буде літній чоловік похилого віку. При цьому, його додатково проінструктують, тобто нададуть вказівки та поради, як себе поводити, щоб його дії мали законний вигляд та не викликали підозр щодо легальності його виїзду за кордон.

Далі обвинувачена ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та з єдиним злочинним наміром з обвинуваченим ОСОБА_3 , направленим на незаконне переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, підшукала серед своїх знайомих осіб, які за станом здоров`я мають інвалідність ІІ та ІІІ групи, у зв`язку з чим потребують сторонньої допомоги, мають законні підстави для оформлення догляду та готові за грошову винагороду сприяти виїзду осіб призовного віку за кордон, які нібито є їх законними доглядачами та супроводжують цих осіб на медичне обстеження до Республіки Молдова.

В якості осіб, що потребують догляду та нададуть допомогу в організації переправлення осіб чоловічої статі за кордон, виступили ОСОБА_22 (матеріали відносно зазначеної особи виідлені в окреме провадження та обвинувальний акт направлений 09.06.2023 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для розгляду по суті) та ОСОБА_23 , стосовно якої є вирок суду від 19.06.2023.

При цьому обвинувачена ОСОБА_4 проінструктувала останніх та повідомила, що зазначені особи повинні передати їй копії документів, що посвідчують їх особу, а також посвідчення про надання їм інвалідності.

Після цього, як повідомила обвинувачена ОСОБА_4 , на підставі наданих зазначеними особами відомостей буде виготовлена відповідна документація, а саме: акти встановлення догляду та довідки ЛЛК, після чого у призначений час вказаним особам потрібно буде на автотранспорті під керуванням певних осіб виїхати за межі державного кордону України разом з раніше незнайомими їм особами чоловічої статі призовного віку, виїзд яких у військовий час заборонено. Крім того, у разі виникнення питань з боку працівників Державної прикордонної служби, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 повинні будуть підтвердити факт того, що вказані особи є їх офіційними доглядачами. Після перетину ними державного кордону України, згідно розробленого обвинуваченим ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 злочинного плану, зазначені особи призовного віку залишаться у Республіки Молдова, а ОСОБА_22 та ОСОБА_23 повернуться на територію України та отримають за сприяння виїзду чоловікам грошову винагороду у розмірі по 200 доларів США кожній.

В свою чергу ОСОБА_22 та ОСОБА_23 погодились на запропоновану обвинуваченою ОСОБА_4 пропозицію та надали копії необхідних документів, тим самим вступивши із обвинуваченою ОСОБА_4 та іншими особами у злочинну змову, з корисливих мотивів.

У той же час обвинувачений ОСОБА_3 , діючі з єдиним злочинним наміром, направленим на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, та за попередньою змовою із обвинуваченою ОСОБА_4 , у невстановлених слідством час, при невстановлених слідством обставинах, звернувся до старости Монашівського старостинського округу Маразліївської сільської ради обвинуваченої ОСОБА_5 з проханням виготовлення офіційних документів - актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, які у подальшому будуть підставою для нібито легального перетину державного кордону особами чоловічої статі, що підлягають мобілізації і яким на теперішній час у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні заборонено перетин державного кордону України.

При цьому, обвинуваченим ОСОБА_3 були надані обвинуваченій ОСОБА_5 анкетні дані, місця реєстрації осіб, організація переправлення яких планувалась - ОСОБА_18 та особи на ім`я ОСОБА_24 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження (далі - ОСОБА_24 ), прізвища яких необхідно було внести до актів встановлення догляду як доглядачів хворих, а також надані анкетні дані осіб, що нібито потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі - ОСОБА_23 і ОСОБА_22 , номера, дати видачі довідок ЛЛК, що підтверджують наявні у хворих осіб діагнози.

В свою чергу обвинувачена ОСОБА_5 , будучі як староста Монашівського старостинського округу Маразліївської сільської ради обізнаною про те, що механізм складання акту визначено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (зі змінами), а також про те, що видача зазначеного документу затвердженого зразка здійснюється комісією у складі п`яти осіб, перелік якої був затверджений рішенням виконавчого органу Маразліївської сільської ради № 162/2022 від 30.11.2022 року, на підставі письмового звернення на ім`я сільського голови або керівника виконавчого органу Маразліївської сільської ради, не маючи на це жодних правових підстав та повноважень, достовірно знаючі про те, що зазначений акт буде пред`являтися співробітникам Державної прикордонної служби України та буде надавати право особі чоловічої статі, що підлягає мобілізації, для виїзду за межі України у військовий час, про що зазначено в самому акті, надала згоду на виготовлення зазначених підроблених документів в порушення передбаченого законом порядку та від свого імені, тим самим вступила у злочину змову з обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими особами, направлену на організацію незаконного переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України, яким такій виїзд в період дії військового стану заборонено, сприяючи таким чином вчиненню злочину наданням засобів та усуненням перешкод.

Далі, діючим разом та за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_3 , при невстановлених слідством обставинах обвинувачена ОСОБА_5 , не перебуваючи у персональному складі членів комісії та не маючі відповідних повноважень, виготовила підроблений документ невстановленого зразка, з частковою відсутністю необхідних реквізитів та встановленої численної кількості членів комісії, який підписала від свого імені як староста Монашівського старостинського округу та затвердила відбитком печатки зазначеної установи, а саме: акт встановлення факту здійснення догляду № 7 від 10.03.2023 року, в якій внесла відомості, надані обвинуваченим ОСОБА_3 , що підставою для його складання є заява під реєстраційним номером 9 від 10.03.2023 року від громадянина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , який нібито здійснює догляд за хворою особою ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стан здоров`я якої підтверджується довідкою ЛКК № 128 від 10.03.2023 року, які не відповідають дійсності.

Далі обвинувачена ОСОБА_5 для надання зазначеному документу вигляду легітимності внесла відомості про нібито присутність при встановленні факту догляду медичної сестри КНП Білгород-Дністровської міської багатопрофільної лікарні ОСОБА_25 , та власноручно виконала підпис від імені останньої.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючим разом та за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_3 , при невстановлених слідством обставинах обвинувачена ОСОБА_5 , не перебуваючи у персональному складі членів комісії та не маючі відповідних повноважень, виготовила підроблений документ невстановленого зразка, з частковою відсутністю необхідних реквізитів та встановленої численної кількості членів комісії, який підписала від свого імені як староста Монашівського старостинського округу та затвердила відбитком печатки зазначеної установи, а саме: акт встановлення факту здійснення догляду № 9 від 10.03.2023, в якій внесла відомості, надані обвинуваченим ОСОБА_3 , що підставою для його складання є заява під реєстраційним номером 11 від 10.03.2023 від громадянина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , який нібито здійснює догляд за хворою особою ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стан здоров`я якої підтверджується довідкою ЛКК № 127 від 10.03.2023 року, які не відповідають дійсності.

Далі обвинувачена ОСОБА_5 для надання зазначеному документу вигляду легітимності внесла відомості про нібито присутність при встановленні факту догляду медичної сестри КНП Білгород-Дністровської міської багатопрофільної лікарні ОСОБА_25 , та власноручно виконала підпис вії імені останньої.

Після цього, в ході телефонної розмови 11.03.2023 року обвинувачена ОСОБА_4 , яка діяла за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_3 , повідомила ОСОБА_18 про те, що організація його переправлення через державний кордон України запланована на 12.03.2023 та про необхідність бути готовим до виїзду о 05:00 годин ранку.

Згідно заздалегідь розробленого обвинуваченим ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 плану, 12.03.2023 близько 06:06 год. до будинку АДРЕСА_5 , де проживає ОСОБА_18 , прибув автомобіль «Nissan Pathfinder», державний номер НОМЕР_6 , під керуванням водія на ім`я ОСОБА_26 , в салоні якого знаходилась особа, яка нібито згідно медичного висновку має в наявності порушення функцій організму, через які не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі - громадянка України ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , супровід якої згідно заздалегідь розробленого злочинного плану нібито повинен був здійснювати ОСОБА_18 .

Далі, на зазначеному автомобілі під керуванням водія на ім`я ОСОБА_27 та ОСОБА_23 направилися до с. Маяки Одеської області, де по дорозі у АДРЕСА_6 підібрали іншу хвору особу, яка нібито потребує постійного догляду - громадянку України ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , супровід якої згідно заздалегідь розробленого злочинного плану нібито повинен був здійснювати ОСОБА_24 .

У той же день, 12.03.2023 року близько 07:00 год., ОСОБА_18 та вищезазначені хворі особи прибули у с. Маяки Одеської області, де їх вже чекали обвинувачена ОСОБА_4 і обвинувачений ОСОБА_3 , які, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного перетину державного кордону України особами призовного віку, передали ОСОБА_18 запрошення Монашівського старостинського округу Маразліївської сільської ради за вих. № 111 від 12.03.2023 року, виписане на ім`я останнього, на 13.03.2023 року нібито з метою оформлення ним пакету документів по догляду за хворим та додатково проінструктували ОСОБА_18 , надавши поради та вказівки щодо його незаконного переправлення через державний кордон України, а також щодо можливості, у разі виникнення потреби, здійснення дзвінка старості Монашівського старостинського округу обвинуваченій ОСОБА_5 , яка повинна підтвердити легітимність документів, що стануть подальшою підставою для перетину ОСОБА_18 державного кордону України, а саме: акту, складеного відповідно до пункту 2-1 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, про те, що ОСОБА_18 здійснює постійний догляд за ОСОБА_23 , яка відповідно до довідки ЛКК № 128 від 10.03.2023 потребує постійного стороннього догляду.

При цьому, пакет документів, а саме: акт встановлення факту здійснення догляду, довідка Монашівського старостинського округу Маразліївської сільської ради, що підтверджує факт здійснення догляду, незаконно виготовлені обвинуваченою ОСОБА_5 , висновок про наявність порушення функцій організму хворого, внаслідок яких особа не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує непрофесійного догляду, висновок ЛКК, медичний висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, був переданий на руки водію на ім`я ОСОБА_26 .

Далі, згідно заздалегідь розробленого плану, з метою надання діям ОСОБА_18 вигляду законного характеру, обвинувачена ОСОБА_4 і обвинувачений ОСОБА_3 посадили ОСОБА_18 до маршрутного такси, що прямувало у напрямку м. Татарбунари Одеської області, та за вказівкою яких він доїхав до с. Удобне Одеської області, де вони його очікували згідно попередньої домовленості.

Після цього, діючи згідно наданих обвинуваченою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 вказівок, ОСОБА_18 сів до автомобіля «Мерседес Віто», державний номер НОМЕР_7 , під керуванням водія на ім`я ОСОБА_28 , в салоні якого знаходилась раніше незнайома йому хвора особа ОСОБА_23 , та на якому він у той же день, 12.03.2023 року о 10:13 год. перетнув державний кордон України та виїхав у напрямку м. Каушан Республіки Молдова.

У той же день та за аналогічних обставин, 12.03.2023 року об 11:16 год. перетнув державний кордон України та направився у напрямку м. Каушан Республіки Молдова чоловік призовного віку, виїзд якому в період дії військового стану заборонено, - ОСОБА_24 , незаконну організацію перетину кордону якого також організовували обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4 і обвинувачена ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, маючи на руках пакет документів, а саме: акт встановлення факту здійснення догляду, довідку Маразліївської сільської ради, що підтверджує факт здійснення догляду, незаконно виготовлені обвинуваченою ОСОБА_5 , висновок про наявність порушення функцій організму хворого, внаслідок яких особа не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує непрофесійного догляду, висновок ЛКК, медичний висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, який сів до автомобіля «Форд Тарнео Коннект», державний номер НОМЕР_8 , під керуванням водія на ім`я ОСОБА_24 , в салоні якого знаходилась раніше незнайома ОСОБА_24 хвора особа ОСОБА_22 , догляд за якою він нібито здійснював.

При цьому підставою для безперешкодного виїзду у пункті пропуску через державний кордон «Старокозаче» 25 Прикордонного загону ПРУ ДПС України ОСОБА_18 та ОСОБА_24 були надані співробітникам прикордонного загону ДПС України підроблені акти встановлення догляду за хворими ОСОБА_23 та ОСОБА_22 та медична документація, що підтверджує наявність хвороб у останніх.

Після перетину державного кордону України, згідно заздалегідь розробленого обвинуваченим ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 плану, перебуваючи на території Республіки Молдова, ОСОБА_18 та ОСОБА_24 за додаткову плату на автомобілі під керуванням водія на ім`я ОСОБА_24 направились до готелю, а хворі особи ОСОБА_23 та ОСОБА_22 на автомобілі під керуванням водія на ім`я ОСОБА_28 , не відвідуючи будь - яких медичних закладів на території Республіки Молдова у той же день, 12.03.2023 року близько 13:55 год. повернулись до України через прикордонний пункт пропуску «Маяки-Паланка Удобне» НОМЕР_2 Прикордонного загону ПРУ ДПС України.

Після того, як автомобіль з ОСОБА_18 перетнув державний кордон України, згідно попередньої домовленості щодо передачі грошової винагороди за організацію його переправлення через державний кордон України, на зустріч із обвинуваченою ОСОБА_4 на парковку автотранспорту біля торгового центру «Таврія Маршал», розташовану по вул. Ак. Глушко, 29а у м. Одесі, 13.03.2023 року близько 10:30 години прибув ОСОБА_21 , визначений ОСОБА_18 як особа-гарант, який передав останній заздалегідь виготовлені імітаційні грошові кошти у розмірі 5200 доларів США.

Після отримання обвинуваченою ОСОБА_4 грошової винагороди, остання та обвинувачений ОСОБА_3 були затримані з метою недопущення вчинення аналогічних злочинів у подальшому, а їх незаконні дії викрито органом досудового розслідування.

Крім того, у період часу з 17.05.2022 року по 22.11.2022 рік обвинувачена ОСОБА_4 , маючи умисел на поширення матеріалів, у яких містяться виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона розповсюджує у загальнодоступній соціальній мережі Інтернет може знайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді поширення таких матеріалів, використовуючи належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8 Pro» IMEI - НОМЕР_9 та НОМЕР_10 з сім картами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та встановлене на ньому програмне забезпечення, авторизувавшись у соціальній мережі "Однокласники" як користувач « ОСОБА_29 )», маючи на платформі « ІНФОРМАЦІЯ_8 », перебуваючи у «47 групах», що свідчить про можливість ознайомлення з такими публікаціями певного кола осіб, 17.05.2022 року, при невстановлених слідством обставинах, шляхом вподобання, поширила публікацію, у вигляді фотокартки військовослужбовця та тексту наступного змісту «Давайте поддержим наших ребят, которые сейчас творят историю, защищая мирное население Донбасса и Украины от нацистов Храни Вас Бог пацаны!", яка містить виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України шляхом визнання дій військовослужбовців армії держави - агресора такими, в результаті яких відбувається оборона населення Донбасу та України, в цілому, від осіб, які сповідують ідеологічні погляди стосовно України як незалежної, самостійної держави.

Крім того, 22.11.2022 року обвинувачена ОСОБА_4 при невстановлених слідством обставинах, використовуючи належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8 Pro» IMEI НОМЕР_9 та НОМЕР_10 з сім картами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та встановлене на ньому програмне забезпечення, авторизувавшись у соціальній мережі "Однокласники" як користувач « ОСОБА_29 » шляхом вподобання, поширила публікацію, у вигляді фотокартки російських військовосжбовців з шевронами з позначенням «Z», на фоні російського прапору та тексту наступного змісту «Мальчики, родные наши дети. Все сейчас мы молимся за Вас Ничего дороже нет на свете Ваших жизней в этот трудный час. Мальчики, мы все гордимся вами ! С вами наши души и сердца Мужества вам, дорогие наши, И защиты господа-отца»! зазначений текст визнає дії осіб, що здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, важливими та значущими, чим виражає прихильність та вихваляє осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 винними у пред`явленні ним обвинуваченні себе визнали у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 погодились з тим, щоб судовий розгляд обмежився їх допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених. Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що він признає вину у повному обсязі по обставинам викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що в січні - лютому 2023 року він з іншими обвинуваченими допомагали виготовляти документи для виїзду за кордон громадянам України. Обвинувачена ОСОБА_4 підшукувала інвалідів, а обвинувачена ОСОБА_5 підробляла документи. Підготовили вони на виїзд три пакети документі для трьох людей. Обвинувачену ОСОБА_30 він знає на протязі декількох років, так як звертався до останньої по сімейним обставинам як до психолога. З обвинуваченою ОСОБА_5 познайомився у м. Білгород-Дністровський рік тому. Він знав з соціальних мереж, що громадяни України можуть перетинати кордон України в супроводі людини з інвалідністю. До нього звернулися люди, які зазначені в обвинувальному акті і він підказував їм як можна зробити документи для виїзду. Дві людини, які зверталися до нього за допомогою, це були люди його знайомого. ОСОБА_18 йому дала обвинувачена ОСОБА_4 . Гроші від двох його людей він брав сам, від ОСОБА_18 хто брат він не знає. Гроші, які він отримав від людей вони не встигли розподілити між собою, так як не вспіли зустрітися. Між ними не було домовленості скільки кожний з обвинувачених отримує. Осіб з інвалідністю попереджували, як, що їх запитають, вони повинні говорити, що їх везуть знайомі на лікування в медичний заклад. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати, запевнив, що більш не буде вчиняти злочини.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 пояснила що обвинуваченого ОСОБА_3 вона знає на протязі п`яти років. Всічні 2023 року їй зателефонував знайомий та спитав чи зможе вона підготувати документи, щоб він виїхав за межі України через кордон. По даному факту вона зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_3 , який розповів їй, що за документи потрібно зробити для перетину кордону. Далі, вона зателефонувала своєму знайомому та розповіла, що за документи потрібні, так як у нього не було родичів з інвалідністю, вона підшукала особу з інвалідністю, зібрала документи і передала обвинуваченому ОСОБА_3 . Через деякий час обвинувачений ОСОБА_3 привозив їй основний пакет документів, який давав право перетнути державний кордон України. Гроші за документи, які їй передав знайомий вона передавала обвинуваченому ОСОБА_3 . Особи з інвалідністю отримували від 200-300 доларів США, водій отримував 100 доларів США. З обвинуваченою ОСОБА_5 вона взагалі не контактувала по даному факту, і раніше з останньою не була знайома. З особами, яким вона допомагала для перетину кордону вона знайомилися під час роботи як психолог. Також вона підшуковувала осіб з інвалідністю та пропонувала їм грошові кошти для перетину кордону військовозобов`язаних осіб. Крім того зазначила, що вона авторизувавшись у соціальній мережі "Однокласники" як користувач « ОСОБА_29 ) вона ставила вподобання на російську тематику. У скоєному щиро розкаялась та просила її суворо не карати, запевнила, що більш не буде вчиняти злочини.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_5 пояснила що обвинуваченого ОСОБА_3 знає приблизно рік. Щодо виготовлення документів зазначила, що їй зателефонував обвинувачений ОСОБА_3 та запитав чи зможе вона виготовити акт догляду за особою з інвалідністю, на, що вона сказала обвинуваченому ОСОБА_3 який необхідний пакет документів для цього. Вона коли виготовляла документи то підписувала їх замість медсестри, після чого весь необхідний пакет документів передавала обвинуваченому ОСОБА_3 . Вона розуміє що підробляла офіційні документи. Щодо поділу грошей вони між собою не спілкувалися, та між ними не було домовленості скільки кожний отримує. Осіб, яким вона готувала пакет документів вона не бачила та не спілкувалася з ними. Їй відомо, що документи, які вона підробляла, були необхідні для перетину кордону військовозобов`язаним особам. У скоєному щиро розкаялась та просила її суворо не карати, запевнила, що більш не буде вчиняти злочини.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч.3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усунення перешкод, вчинене за попередньої змовою групою осіб, повторно з корисливих мотивів.

- за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України - пособництво у підроблені офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_4 у скоєні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч.3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усунення перешкод, вчинене за попередньої змовою групою осіб, повторно з корисливих мотивів.

- за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України - пособництво у підроблені офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

- за ч.2 ст. 436-2 КК України - поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_5 у скоєні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч.3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усунення перешкод, вчинене за попередньої змовою групою осіб, повторно з корисливих мотивів.

- за ч.1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінальних обвинувачень, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінальних правопорушень, задовільну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, його щире каяття у скоєному.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003№ 7«Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі постанова Пленуму) вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, враховуючи його вік та задовільний стан здоров`я, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, послідовно надавав покази, щодо вчиненого кримінального правопорушення як на досудовому так і при судому розгляді справи, має постійне місце проживання на території м. Одеса, офіційно працює, позитивно характеризується, має на утриманні матір, яка є інвалідом 2 групи, а також є учасником бойових дій проти збройної агресії РФ, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого дію ст. 69 КК України, тобто призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, не зазначене у санкції ч. 3 ст. 332 та ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, та з урахуванням всіх пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин призначити йому покарання на підставі статті 57 КК України у виді виправних робіт.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінальних правопорушень, задовільну характеристику за місцем мешкання, її вік, стан здоров`я, те, що вона раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, скоїла кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку, нетяжкого та тяжкого злочину, її щире каяття в скоєному.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої ОСОБА_4 , а саме те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, враховуючи її вік та задовільний стан здоров`я, її відношення до скоєного, а саме те, що вона щиро розкаялась та надала пояснення, щодо вчиненого нею кримінального правопорушення, має постійне місце проживання на території м. Одеса, позитивно характеризується, працює ФОП, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої дію ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ст. 332 ч.3 КК України, та приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінальних правопорушень, задовільну характеристику за місцем мешкання, її вік, стан здоров`я, те, що вона раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, скоїла кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, її щире каяття в скоєному.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме те, що вона раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, враховуючи її вік та задовільний стан здоров`я, її відношення до скоєного, а саме те, що вона щиро розкаялась, офіційно працює, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої дію ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 332 ч.3 КК України, та приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на корить держави витрати за проведення судово-лінгвістичної експертизи у розмірі 2389,8 грн.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової-почеркознавчої експертизи у розмірі 4779,60 грн.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової-технічної експертизи у розмірі 2389,80 грн.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової-почеркознавчої експертизи у розмірі 3584,7 грн.

Речові докази: мобільні телефон IPhone 13 Pro, s/n НОМЕР_11 , сім-карта НОМЕР_12 , IMEI - НОМЕР_13 , IMEI 2 - НОМЕР_14 , зеленого кольору у чохлі чорного кольору; мобільний телефону Xiaomi Redmi 9A, сім-карта НОМЕР_12 , IMEI - НОМЕР_15 , IMEI 2 - НОМЕР_16 , чорного кольору у чорному чохлі; мобільного телефону Huawei Ale-L21, ІМЕІ - НОМЕР_17 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_18 , чорного кольору, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Речові докази: мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi 8 Pro» імеі НОМЕР_9 та НОМЕР_10 з сім картками НОМЕР_19 та НОМЕР_20 , які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути обвинуваченій ОСОБА_4 .

Речові докази: імітаційні грошові купюри у кількості 52 шт. номіналом у сто доларів кожна єдиної серії LB23277272G, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - конфіскувати в дохід держави.

Речові докази: документація вилучена в ході обшуку за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме: медичний висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі КПН «Затоківська АЗПСМ» на ім`я ОСОБА_23 від 10.03.2023 на 1 арк; висновок ЛКК № 128 від 10.03.2023 на ім`я хворого ОСОБА_23 на 1 арк; акт встановлення факту здійснення догляду № 7 від 10.03.2023 особа, що доглядає ОСОБА_18 хворий - ОСОБА_23 на 1 арк; висновок № 128 про наявність порушення функцій, через які хвора особа не може самостійно пересуватися та потребує догляду на непрофесійній основі на 1 арк; лист старости Монашівського старостинського округу на ім`я ОСОБА_18 щодо встановлення факту здійснення догляду за іншою особою на 1 арк; медичний висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі КПН «Затоківська АЗПСМ» на ім`я ОСОБА_22 від 10.03.2023 на 1 арк; висновок ЛКК № 127 від 10.03.2023 на ім`я хворого ОСОБА_22 на 1 арк; акт встановлення факту здійснення догляду № 09 від 10.03.2023 особа, що доглядає ОСОБА_31 хворий - ОСОБА_22 на 1 арк; висновок № 127 про наявність порушення функцій, через які хвора особа не може самостійно пересуватися та потребує догляду на непрофесійній основі на 1 арк; лист старости Монашівського старостинського округу на ім`я ОСОБА_32 щодо встановлення факту здійснення догляду за іншою особою на 1 арк, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: мобільний телефон IPHONE 14 PROMAX, sНОМЕР_21 , IMEI НОМЕР_22 , IMEI 2 - НОМЕР_23 золотистого кольору в прозорому чохлі, який переданий на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути власнику ОСОБА_33 .

Речовий доказ: мобільний телефон Nokia IMEI - НОМЕР_24 з сім картою НОМЕР_25 , який переданий на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути обвинуваченій ОСОБА_4 .

Речовий доказ: флеш носій Апесер червоного кольору; мобільний телефон Нокіа сірого кольору IMEI НОМЕР_26 з сімкартою 4G 655; ноутбук Асус білого кольору РС 10001PX; ноутбук HP Probook 440G s/n 5CD141 DNS5, з зарядним пристроєм, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Речовий доказ: грошові кошти у сумі 4700 доларів США, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Скасувати арешт з мобільного телефону Айфон 12Про (кришка зеленого кольору) в чохлі; мобільного телефону Редмі М2006СSLG; посвідчення волонтера МБФ «Одеса Бріз» на ім`я ОСОБА_3 ; довідки № 599- вих/22 від 20.05.2022 року; флеш носія Апесер червоного кольору; копії паспорту та ІПН ОСОБА_18 на 4 арк.; копії паспорту та ІПН ОСОБА_34 на 6 арк.; довідки № 1564 від 10.12.2022 року щодо ОСОБА_35 ; висновка щодо ОСОБА_36 ; копії військового квитка ОСОБА_37 на 6 арк.; тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_27 на ім`я ОСОБА_38 ; довідки № 85 щодо ОСОБА_22 ; медичного висновку щодо ОСОБА_22 ; висновка № 85 щодо ОСОБА_22 ; ноутбука Асус білого кольору РС 10001РХ; мобільного телефону Хуавей чорного кольору (пошкоджений екран); мобільного телефона Нокіа сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_26 з сімкартою 4 G 655; 47 купюр номіналом 100 доларів США та ноутбук НР Рrobook 440G s/n 5СD141DNS5, p зарядним пристроєм, який був накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 15.03.2023 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 50, 57, 69, 77 КК України, ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушення, передбачених ч.3 ст. 332, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 2 років виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням з суми заробітку в доход держави п`ятнадцять відсотків, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, виконавчих органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки без конфіскацією майна.

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 1 року виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням з суми заробітку в доход держави десяти відсотків.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням з суми заробітку в доход держави п`ятнадцять відсотків, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, виконавчих органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки без конфіскацією майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді застави - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після вступу вироку в законну силу повернути заставу:

- у розмірі 350 000 грн. (триста п`ятдесят тисяч гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 17.03.2023 року за засудженого ОСОБА_3 , згідно ухали Приморського районного суду м. Одеса від 15.03.2023 року - заставодавцю ОСОБА_39 ;

- у розмірі 390 000 грн. (триста дев`яносто тисяч гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 17.03.2023 року за засудженого ОСОБА_3 , згідно ухали Приморського районного суду м. Одеса від 15.03.2023 року - заставодавцю ОСОБА_40 .

- у розмірі 65 200 грн. (шістдесят п`ять тисяч двісті гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 17.03.2023 року за засудженого ОСОБА_3 , згідно ухали Приморського районного суду м. Одеса від 15.03.2023 року - заставодавцю ОСОБА_41 .

ОСОБА_4 , визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушення, передбачених ч.3 ст. 332, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 436-2 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити їй покарання:

- за ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, виконавчих органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки без конфіскацією майна.

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України - у виді 1 року обмеження волі.

- за ч.2 ст. 436-2 КК України - у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженій ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, виконавчих органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки без конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відносно засудженої ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - змінити на домашній арешт по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22.00 години по 06.00 годину наступної доби, звільнивши засуджену з під варти негайно у залі суду.

Роз`яснити засудженій ОСОБА_4 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою засудженої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

ОСОБА_5 , визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушення, передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 358 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити їй покарання:

- за ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, виконавчих органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки без конфіскацією майна.

- за ч.1 ст. 358 КК України - у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженій ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, виконавчих органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки без конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Міру запобіжного заходу відносно засудженої ОСОБА_5 до вступу вироку законну силу залишити у вигляді домашнього арешту по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_7 у період часу з 22.00 години по 06.00 годину наступної доби.

Роз`яснити засудженій ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою засудженої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Стягнути с засудженої ОСОБА_4 на корить держави витрати за проведення судово-лінгвістичної експертизи у розмірі 2389,8 грн.

Стягнути с засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової-почеркознавчої експертизи у розмірі 4779,60 грн.

Стягнути с засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової-технічної експертизи у розмірі 2389,80 грн.

Стягнути с засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в рівних частках на корить держави витрати за проведення судової-почеркознавчої експертизи у розмірі 3584,7 грн.

Речові докази: мобільні телефон IPhone 13 Pro, s/n НОМЕР_11 , сім-карта НОМЕР_12 , IMEI - НОМЕР_13 , IMEI 2 - НОМЕР_14 , зеленого кольору у чохлі чорного кольору; мобільний телефону Xiaomi Redmi 9A, сім-карта НОМЕР_12 , IMEI - НОМЕР_15 , IMEI 2 - НОМЕР_16 , чорного кольору у чорному чохлі; мобільного телефону Huawei Ale-L21, ІМЕІ - НОМЕР_17 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_18 , чорного кольору, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути засудженому ОСОБА_3 .

Речові докази: мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi 8 Pro» імеі НОМЕР_9 та НОМЕР_10 з сім картками НОМЕР_19 та НОМЕР_20 , які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути засудженій ОСОБА_4 .

Речові докази: імітаційні грошові купюри у кількості 52 шт. номіналом у сто доларів кожна єдиної серії LB23277272G, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - конфіскувати в дохід держави.

Речові докази: документація вилучена в ході обшуку за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме: медичний висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі КПН «Затоківська АЗПСМ» на ім`я ОСОБА_23 від 10.03.2023 на 1 арк; висновок ЛКК № 128 від 10.03.2023 на ім`я хворого ОСОБА_23 на 1 арк; акт встановлення факту здійснення догляду № 7 від 10.03.2023 особа, що доглядає ОСОБА_18 хворий - ОСОБА_23 на 1 арк; висновок № 128 про наявність порушення функцій, через які хвора особа не може самостійно пересуватися та потребує догляду на непрофесійній основі на 1 арк; лист старости Монашівського старостинського округу на ім`я ОСОБА_18 щодо встановлення факту здійснення догляду за іншою особою на 1 арк; медичний висновок про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі КПН «Затоківська АЗПСМ» на ім`я ОСОБА_22 від 10.03.2023 на 1 арк; висновок ЛКК № 127 від 10.03.2023 на ім`я хворого ОСОБА_22 на 1 арк; акт встановлення факту здійснення догляду № 09 від 10.03.2023 особа, що доглядає ОСОБА_31 хворий - ОСОБА_22 на 1 арк; висновок № 127 про наявність порушення функцій, через які хвора особа не може самостійно пересуватися та потребує догляду на непрофесійній основі на 1 арк; лист старости Монашівського старостинського округу на ім`я ОСОБА_32 щодо встановлення факту здійснення догляду за іншою особою на 1 арк, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: мобільний телефон IPHONE 14 PROMAX, sНОМЕР_21 , IMEI НОМЕР_22 , IMEI 2 - НОМЕР_23 золотистого кольору в прозорому чохлі, який переданий на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути власнику ОСОБА_42 .

Речовий доказ: мобільний телефон Nokia IMEI - НОМЕР_24 з сім картою НОМЕР_25 , який переданий на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути засудженій ОСОБА_4 .

Речовий доказ: флеш носій Апесер червоного кольору; мобільний телефон Нокіа сірого кольору IMEI НОМЕР_26 з сімкартою 4G 655; ноутбук Асус білого кольору РС 10001PX; ноутбук HP Probook 440G s/n 5CD141 DNS5, з зарядним пристроєм, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути засудженому ОСОБА_3 .

Речовий доказ: грошові кошти у сумі 4700 доларів США, які передані на зберігання до камери зберігання СВ УСБУ в Одеській області - повернути засудженому ОСОБА_3 .

Скасувати арешт з речових доказів: мобільного телефону Айфон 12Про (кришка зеленого кольору) в чохлі; мобільного телефону Редмі М2006СSLG; посвідчення волонтера МБФ «Одеса Бріз» на ім`я ОСОБА_3 ; довідки № 599- вих/22 від 20.05.2022 року; флеш носія Апесер червоного кольору; копії паспорту та ІПН ОСОБА_18 на 4 арк.; копії паспорту та ІПН ОСОБА_34 на 6 арк.; довідки № 1564 від 10.12.2022 року щодо ОСОБА_35 ; висновка щодо ОСОБА_36 ; копії військового квитка ОСОБА_37 на 6 арк.; тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_27 на ім`я ОСОБА_38 ; довідки № 85 щодо ОСОБА_22 ; медичного висновку щодо ОСОБА_22 ; висновка № 85 щодо ОСОБА_22 ; ноутбука Асус білого кольору РС 10001РХ; мобільного телефону Хуавей чорного кольору (пошкоджений екран); мобільного телефона Нокіа сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_26 з сімкартою 4 G 655; 47 купюр номіналом 100 доларів США та ноутбук НР Рrobook 440G s/n 5СD141DNS5, с зарядним пристроєм, який був накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 15.03.2023 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1