ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 Справа №607/11624/23

Номер провадження 1-кп/607/1762/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000658 від 02 червня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.09.2013 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390 1 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2023 року у справі № 607/8996/23 ОСОБА_3 видано обмежувальний припис на строк один місяць та тимчасово покладено на нього обов`язки у виді заборони: 1) проживання (перебування) в місці спільного із ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 30 травня 2023 року був належним чином ознайомлений із рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/8996/23, яким щодо нього винесено обмежувальний припис.

В подальшому, 02 червня 2023 року, близько 08 год. 30 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , виник протиправний умисел на невиконання обмежувального припису, встановленого рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2023 року у справі № 607/8996/23.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайонного суду № 607/8996/23 від 22 травня 2023 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом одного місяця перебувати в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 02 червня 2023 року, близько 08:50 год. перебував за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де вчиняв відносно ОСОБА_5 словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Окрім цього, 02 червня 2023 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайнного суду № 607/8996/23 від 22 травня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом одного місяця перебувати у місці проживання (перебування) із ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де вчиняв відносно ОСОБА_5 словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Також, 02 червня 2023 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайнного суду № 607/8996/23 від 22 травня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом одного місяця перебувати у місці проживання (перебування) із ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де вчиняв відносно ОСОБА_5 словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 -1 КК України, визнав повністю, розкаявся у вчиненому, однак від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, однак від дачі показів відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України. Крім цього, зазначила, що при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду.

Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 1 КК України, згідно обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, керуючись законом, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст. 390 1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відноситься до проступків, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, його майновий стан є непрацюючим, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується по місцю реєстрації та проживання, обставини які пом`якшують покарання визнання ним свої вини, щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та думки потерпілої.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого ОСОБА_3 , а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , в період дії іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390 1 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1