Справа № 752/7739/23
Провадження № 1-кс/752/7905/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000027 від 17.01.2023,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000027 від 17.01.2023.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою, четвертою, п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами п`ятої статті 27, частинами третьою, четвертою, п`ятою статті 191, частиною першою статті 209 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364 та частиною четвертою статті 191 КК України.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування виникла потреба в накладенні арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Слідством встановлено, що з метою легалізації (відмивання) грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_5 , замаскувала злочинний спосіб походження коштів в сумі 4 265 362 грн, одержаних внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, шляхом укладання 21.02.2023 договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

В подальшому, після викриття та зупинення функціонування діяльності злочинної схеми, пов`язаної із незаконним одержанням прибутку за рахунок заробітної плати фіктивно працевлаштованих осіб на РС КП «Спецкомбінат ПКПО», ОСОБА_5 , достовірно знаючи про досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки 29.06.2023 після проведення обшуків належного їй нерухомого майна, отримала ухвалу слідчого судді, в якій встановлені факти причетності останньої до вчинення кримінальних правопорушень, усвідомлюючи ймовірність настання подальших юридичних наслідків по відношенню до належного їй майна та з метою приховування фактів злочинної діяльності, вчинила заходи спрямовані на перереєстрацію майна на іншу особу.

Так, 03.07.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір дарування належної ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 на користь доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор зазначає, що підтвердженням того, що ОСОБА_5 усвідомлювала ймовірність настання подальших юридичних наслідків по відношенню до належного їй майна є також наступні юридичні факти: 03.07.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір дарування належної ОСОБА_5 трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , на користь доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 03.07.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір дарування належних ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_3 , та земельної ділянки з кадастровим номером :03:337:0011, площею 0,1318 га, на користь доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, після проведення 29.06.2023 обшуків належного ОСОБА_5 нерухомого майна, остання з метою уникнення подальших юридичних наслідків по відношенню до нерухомого майна, яке належало їй на праві власності, формально через 4 дні укладає договори дарування належних її вищезазначених об`єктів нерухомого майна на користь своєї доньки ОСОБА_6 .

З урахуванням викладених обставин, у органу досудового розслідування наявні підставі стверджувати, що донька ОСОБА_6 , на яку її мати - ОСОБА_5 формально перереєструвала своє майно, не є добросовісним набувачем зазначених об`єктів нерухомого майна, оскільки формальні факти юридичного відчуження відбулись безвідплатно (безоплатно), з метою уникнення ОСОБА_5 кримінально-правових наслідків у виді конфіскації майна як виду покарання, спеціальної конфіскації майна, яке придбано за кошти, які отримано злочинним шляхом та відшкодування шкоди, завданої злочинами.

У зв`язку з чим, є підстави вважати, що ОСОБА_6 , яка набула безоплатно вказане майно знала або повинна була знати, що таке майно їй передано з метою уникнення її матір`ю кримінально-правових наслідків щодо такого майна.

26.09.2023 постановою слідчого квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що зазначена квартира має доказове значення у кримінальному провадженні, містить ознаки речових доказів, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, які набуті кримінально протиправним шляхом та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування майном призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Доцільність розгляду клопотання без повідомлення власника майна прокурор обґрунтовує необхідністю забезпечення арешту майна, існуванням реальної загрози його відчуження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про проведення розгляду цього клопотання без виклику власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна та з оприлюдненням судового рішення в порядку ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень».

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність у якій зазначив, що клопотання підтримує, просить задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити частково з таких підстав.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливій конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. У цьому разі арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Частина 10 статті 170 КПК України встановлює, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

26.09.2023 у кримінальному провадженні №0000027 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, яке того ж дня вручено їй особисто під підпис, а саме:

1) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

2) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

3) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

4) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

5) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України;

6) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

7) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

8) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України;

9) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

10) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

11) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

12) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

13) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

14) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

15) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

16) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

17) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

18) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

19) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України;

20) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

21) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

22) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

23) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

24) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

25) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

26) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

27) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

28) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

29) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

30) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

31) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

32) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

33) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України;

34) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

35) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

36) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

37) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

38) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

39) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

40) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України;

41) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

42) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України;

43) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

44) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

45) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

46) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

47) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

48) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

49) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

50) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

51) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

52) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

53) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

54) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

55) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

56) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

57) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

58) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

59) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

60) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

61) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

62) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

63) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

64) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

65) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

66) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

67) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

68) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

69) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

70) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

71) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

72) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

73) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

74) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

75) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

76) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

77) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

78) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

79) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

80) у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України;

81) у набутті, володінні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, спрямованого на приховування, маскування походження такого майна, вчиненні особою яка знала що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування належним чином вжив заходів для вручення у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України ОСОБА_5 повідомлення про підозру, тому остання набула у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваної.

У судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, додані прокурором до клопотання на обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 , дослідження цих документів у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні, та що до їх вчинення може бути причетна ОСОБА_5 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Санкція ч. 1 ст. 209 КК України, що серед іншого інкримінується ОСОБА_5 , передбачає відповідальність у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, суд може призначити їй покарання у виді конфіскації майна.

За версією слідства, з метою легалізації (відмивання) грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_5 замаскувала злочинний спосіб походження коштів в сумі 4 265 362 грн, одержаних внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, шляхом укладання 21.02.2023 договору купівлі продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . В подальшому, після викриття та зупинення функціонування діяльності злочинної схеми, пов`язаної із незаконним одержанням прибутку за рахунок заробітної плати фіктивно працевлаштованих осіб на РС КП «Спецкомбінат ПКПО», ОСОБА_5 , достовірно знаючи про досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки 29.06.2023 після проведення обшуків належного їй нерухомого майна, отримала ухвалу слідчого судді, в якій встановлені факти причетності останньої до вчинення кримінальних правопорушень, усвідомлюючи ймовірність настання подальших юридичних наслідків по відношенню до належного їй майна та з метою приховування фактів злочинної діяльності, вчинила заходи спрямовані на перереєстрацію майна на іншу особу.

Встановлено, що 03.07.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір дарування належної ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 на користь доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Отже, після проведення 29.06.2023 обшуків належного ОСОБА_5 нерухомого майна, остання з метою уникнення подальших юридичних наслідків по відношенню до нерухомого майна, яке належало їй на праві власності, формально через 4 дні уклала договір дарування належного їй об`єкту нерухомого майна на користь своєї доньки ОСОБА_6

26.09.2023 постановою слідчого квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей, станом на момент звернення прокурора із клопотанням про арешт такого майна та на момент його розгляду слідчим суддею, право власності на відповідне майно перейшло до іншої особи внаслідок його відчуження за договором дарування.

Водночас, слідчий суддя вважає, що вказаний правочин містять ознаки фраудаторності, а тому не впливає на можливість арешту відповідного майна як такого що належить підозрюваній.

Слідчий суддя виходить з того, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (у тому числі й дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (у тому числі вироку).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або уникнення арешту та/або можливої конфіскації. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Випадки укладення цивільно-правового договору з метою уникнення арешту та/або можливої конфіскації розглядаються як очевидно недобросовісні та є проявом зловживання правом.

Відповідні правові позиції щодо кваліфікації правочинів як фраудаторних є усталеними в практиці Верховного суду (наприклад, постанова Великої Палати ВС від 3 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, постанова КЦС ВС від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, постанова КЦС ВС від 7 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18, постанова КЦС ВС від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19, постанова КЦС ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17, постанова КЦС ВС від 24 лютого 2021 року у справі № 757/33392/16, постанова КЦС ВС від 27.10.2021 у справі № 346/6034/13-ц, постанова КЦС ВС від 13 квітня 2022 року у справі № 757/62043/18-ц, тощо).

Слідчий суддя враховує, що вказаний правочин щодо нерухомого майна укладений між близькими родичами, є безоплатними, вчинений у короткий проміжок часу після проведення обшуку належного ОСОБА_5 нерухомого майна, після якого ОСОБА_5 достеменно стало відомо про існування кримінального провадження № 0000027 від 17.01.2023, а також про обсяг доказової бази щодо існування фактів причетності останньої до обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що дарувальник ймовірно діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами задля уникнення арешту та/або можливої конфіскації майна, що перебуває у її власності.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що правочин по відчуженню належного підозрюваній майна містить ознаки фраудаторності, а тому вважає, що таке майно підлягає арешту на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого за інкриміновані підозрюваній злочини.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Оцінюючи підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя враховує, що чинним кримінальним процесуальним законом передбачено правову підставу та умови обмеження права власності.

Слід зазначити, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2023 здійснюється, зокрема, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України, тому, на переконання слідчого судді, арешт нерухомого майна, забезпечує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, відповідає принципу розумності, є співрозмірним, з огляду на завдання кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Враховуючи те, що правовою підставою для накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також доведеність прокурором існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона розпорядження та відчуження майна виправдовує у цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога прокурора про встановлення заборони користування майном. Так, враховуючи мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів власника майна та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона розпоряджання та відчуження такого нерухомого майна без позбавлення власника майна та інших осіб права користування ним.

З огляду на викладене, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно якої ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання, тому з метою своєчасного оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ініціатора клопотання обов`язок повідомити слідчого суддю про дату звернення цієї ухвали до виконання.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із забороною відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 невідкладно письмово повідомити слідчого суддю про дату звернення до виконання цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1