Справа №175/9852/23
провадження №1-кс/175/2510/23
16 грудня 2023 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 від 14 грудня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, командир 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону,
військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант,
зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
У кримінальному провадженні 14.12.2023 року ОСОБА_4 затримано у відповідності до ст.208 КПК України та обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.
Прокурор зазначає на наявність ризиків передбачений ст. 177 КПК України та просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ВСП без визначення розміру застави.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого. Пояснив, що у березні 2022 року пішов добровольцем до лав ЗСУ на контрактній основі. Проте, контракт зміг підписати, коли йому виповнилось 27 років у серпні 2022 року. За час служби жодного разу не притягувався до дисциплінарної або адміністративної відповідальності. Має батька на окупованій території, а тому не відмовляється від виконання своїх службових обов`язків, проте через отриманні поранення та контузії має вади здоров`я, а тому просить дати час на лікування для того, щоб повернутись до повноцінної служби. Наказ не виконав, оскільки через вади здоров`я має постійні головні болі, нудоту, біль по тілу, приймає ліки для вгамування болю, внаслідок чого мав природний страх не повернутись з поля бою. Просив не задовольняти клопотання слідчого. Пояснив, що потребує деякого часу для лікування наслідків контузій.
Захисник підозрюваного заперечував проти клопотання, та підтримав думку підзахисного, посилаючись на те, що клопотання не має належного обґрунтування та просив суд не задовольняти клопотання прокурора, а також зазначив, що його клієнт має нагороди за несення служби та жодним чином не збирається переховуватись від слідства. Додав, що його підзахисний був у найгарячіших ділянках фронту та ніколи не проявляв страху чи сумнівів щодо виконання бойових обов`язків. Проте після отримання значної кількості контузій не може належним чином виконувати обов`язки військовослужбовця. Просив обрати щодо свого підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або, в разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити мінімальну заставу, для того, щоб його підзахисний поки триває слідство зміг лікуватись, а потім повернутись до строю в рядах ЗСУ.
Разом із цим підозрюваний пояснив, що грошей на оплату застави він немає. Його мати знаходиться за кордоном, а батько на окуповані території. Пояснив, що заставу він не зможе заплатити.
До судового засідання припинено участь у даному кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_7 як захисника ОСОБА_4 за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14.12.2023 року № 028-280007365, оскільки інтереси ОСОБА_4 на підставі договору представляв захисник адвокат ОСОБА_5 .
Суд вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.12.2023 о 10:30, тобто в умовах воєнного стану, заступником командира 1 стрілецького батальйону з морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_8 , який є начальником за посадою та військовим званням для командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_4 , доведено до останнього бойове розпорядження (наказ) командира 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 №134 від 14.12.2023, відповідно до якого, вказаний військовослужбовець повинен убути на посилення позицій в ротному опорному пункті із завданням не допустити прориву противника, де стійко утримувати оборону.
При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов?язаний з порушенням конституційних прав та свобод молодшого сержанта ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв?язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.
Однак, молодший сержант ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14.12.2023 приблизно о 10:30, тобто в умовах воєнного стану, не виконав зазначений наказ, доведений йому заступником командира 1 стрілецького батальйону механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_8 .
Наявність обґрунтованої підозри молодшого сержанта ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення злочину, протоколом огляду відеозапису, протоколами допиту свідків, іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за яким останньому повідомлено про підозру.
Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Сторона обвинувачення вважає необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатися на волі.
ОСОБА_4 розуміє, що він вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п?яти до десяти років, у зв?язку з чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки.
Крім цього, неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.
Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винним ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років і це може стимулювати підозрюваного до втечі.
Разом з цим, слід врахувати, що прокурором не доведено ризик переховування від слідства та суду.
Також прокурором не доведено, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України. Суд, враховуючи, що підозрюваний протягом тривалого часу проходить військову службу у ЗСУ та виконував сумлінно бойові завдання на території Донецької області, не зможе направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України.
Суд враховує, що відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від суду.
Прокурором не доведено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у тим, що ОСОБА_4 , отримавши матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володіє інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, які є його співслужбовцями, у зв?язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
На даному етапі кримінального провадження ризику впливу на свідків не існує.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, передбачені статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, прокурором також не доведено.
Враховуючи характер злочину та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може: ??переховуватися від суду.
Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обов?язок проходити військову службу, будучи обізнаним про оголошення воєнного стану в державі, замість несення обов?язків військової служби вчинив непокору, усвідомлюючи при цьому наявність кримінальної відповідальності, тим самим подав особистий приклад поведінки у період воєнного стану, який підриває авторитет держави, Збройних Сил України, боєздатність підрозділу та обороноздатність держави в цілому, деморалізує інших військовослужбовців і спонукає до порушення ними військової дисципліни та нехтування своїм конституційним обов?язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги особу підозрюваного, а також враховуючи його вік та стан здоров?я, сімейне становище, майновий стан, суд дійшов наступного висновку.
Суд, вислухавши обґрунтування прокурора щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аргументи підозрюваного та його захисника вважає, що немає підстав для задоволення клопотання прокурора, проте є наявні підстави для задоволення клопотання захисника та обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з огляду на наступне.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проте сама лише підозра у вчиненні злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою. Прокурором не надано належного обґрунтування та доказів, що підозрюваний буде переховуватись від слідства, може впливати на свідків чи перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Досліджуючи клопотання та докази наданні стороною захисту вбачається, що дійсно ОСОБА_4 мав контузії та поранення, проте висновки ВЛК свідчать проте, що він здоровий чого не може бути отримавши таку значну кількість контузій.
В характеристиці на військовослужбовця ОСОБА_4 вказано, що він порушує форму одягу військовослужбовця тим, що сам собі особисто купляє одяг та уніформу, яка для нього більш зручною та комфортною ніж та яку йому видають, що також дає підставу суду вважати, що ОСОБА_4 заінтересований у знаходженні в лавах ЗСУ, є вмотивованим військовослужбовцем та таким чином намагається власними силами та коштами підвищити свою особисту ефективність як солдата на полі бою.
Суд враховує, що ОСОБА_4 з березня 2022 року знаходиться в лавах ЗСУ та звільнився з роботи, має бажання звільнити окуповані території, щоб врятувати батька. За час несення служби, жодного разу не притягувався до відповідальності адміністративної чи дисциплінарної, має винагороди, одна з яких «За хоробрість» (копія посвідчення наявна в матеріалах справи).
В судовому засіданні ОСОБА_4 не виправдовувався, проте лише просив дати час підлікуватись, щоб повернутись до лав ЗСУ та бути повноцінним ефективним воїном.
Єдиний ризик, який може бути врахований при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 це можливість переховуватись від слідства через тяжкість покарання, який йому загрожує, проте такий ризик існує відносно будь-якої особи яка підозрюється у вказаному кримінальному правопорушенні, тому суд вважає, що прокурором не надано обґрунтувань обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході розслідування кримінального провадження, були зібрані матеріали, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та в подальшому застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Таким чином, із вище викладених обставин, можна вважати, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, буде запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, передбачені ст. 181 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту знайшли своє підтвердження, а тримання під вартою не є належним та відповідним запобіжним заходом, тому клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а клопотання захисника підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 184, 186, 193, 194 КПК України,
Клопотання прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 від 14 грудня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 11 лютого 2024 року, та заборонити йому залишати житло з 20.00 години до 06.00 годин ранку наступної доби, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , окрім часу необхідного для знаходження в укритті під час повітряних тривог.
Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити прокурору і підозрюваному та направити до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 з`являтися за першим викликом слідчого, прокурора, суду, а також до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
На підставі ч. 3 ст. 181 КПК України, ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську.
Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або відмову у задоволенні клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1