Справа № 953/6716/22
н/п 1-кс/953/8818/23
"14" листопада 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суд м. Харкова,
секретар судового засідання ОСОБА_1 ,
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, скаргу просила задовольнити.
Слідча ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Оскільки сторони кримінального провадження у судове засідання не з`явились згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
В обґрунтування свого рішення слідчий зазначив, що під час досудового розслідування були допитані потерпіла ОСОБА_2 , свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , отриманий доступ та вивчені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Сахновщинське ім.М.О. Ключки» про зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти за земельні ділянки, які потерпіла вважає самовільнозайнятими. Рішення слідчого обґрунтовано тим, що в діях представниківПрАТ «Сахновщинське ім. М. О. Ключки» відсутня така необхідна ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, як суб`єктивна сторона (керівником товариства чітко зазначені підстави користування земельними ділянками орендні відносини, що фактично склались стосовно земельних ділянок та у зв`язку з якими ОСОБА_2 отримала грошові кошти за 2018 та 2019 роки).
Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Статтею 24 КПК України законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України.
Так, на досудовому провадженні за п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПКУкраїни, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК порядку для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Змістом досудового розслідування є діяльність у тому числі слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Так, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, зважаючи на правову природу зазначеного виду оскарження має перевірити дотримання як процесуального порядку закриття кримінального провадження, так і наявність правових підстав для цього. Враховуючи вказане та зважаючи на зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя має встановити, чи дотриманий процесуальний порядок прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та чи існували обґрунтовані підстави для закриття цього кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Досліджуючи вказані питання, слідчий суддя зазначає таке.
Процесуальний порядок закриття кримінального провадження врегульований положеннями ст. 284 та 110 КПК України.
Так, зі змісту ст. 284 КПК України, суб`єктом уповноваженим закривати кримінальне провадження, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є, в тому числі слідчий.
Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Рішення про закриття кримінального провадження приймається слідчим у формі постанови.

Вимоги до процесуального рішення, прийнятого у формі постанови, передбачені ст. 110 КПК України, відповідно до якої постанова повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слідчий суддя встановив, що у кримінальному провадженні № 0000396 від 26.07.2022 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, жодній особі про підозру не повідомлялось, а тому слідчий був уповноважений на прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Перевіривши зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя встановив, що вона містить усі елементи та відомості, передбачені ст. 110 КПК України для такого процесуального рішення, а тому слідчий суддя дійшов висновку про дотримання слідчим процесуального порядку закриття кримінального провадження.

За змістом положень ст. 110 КПК України, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий повинен належним чином обґрунтувати підстави, з яких він дійшов висновку, що у діях тієї чи іншої особи відсутній склад кримінального правопорушення. Постанова має містити посилання на результати конкретних слідчих (розшукових) та процесуальних дії, які були проведені в ході досудового розслідування для повного та всебічного дослідження усіх обставин кримінального провадження з їх оцінкою на предмет підтвердження або спростування наявності конкретних елементів складу злочину, що у сукупності надало слідчому підстави для відповідного висновку.

З аналізу змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження слідує, що у діях представників ПрАТ «Сахновщинське ім. М. О. Ключки» відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, враховуючи положення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», що встановлює відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у разі вчинення будь-яких дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, оскільки за результатами здійсненої органом досудового розслідування перевірки встановлено, що відносини, які склалися у період з 2018 по 2022 рік між ОСОБА_2 та ПрАТ «Сахновщинське ім. М. О. Ключки», мають виключно цивільно-паровий характер.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів провадження № 0000396 від 26.07.2022 вбачається, що за результатами проведення досудового розслідування на виконання завдань кримінального провадження, у тому числі вжитими заходами, слідчими (розшуковими) та процесуальними діями, витребуванням відомостей та документів, застосуванням заходів забезпечення, наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК (всіх обов`язкових елементів) в діях представників ПрАТ «Сахновщинське ім. М. О. Ключки» не встановлено, факт самовільного зайняття представниками ПрАТ «Сахновщинське ім. М. О. Ключки» земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0053 та :02:000:0007, що належать ОСОБА_2 , свого підтвердження не знайшов.

Під час перевірки та аналізу матеріалів кримінального провадження № 0000396 від 26.07.2022 року слідчий суддя встановив, що при проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому слідчим були проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, та відповідно до ст. 284 КПК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Слідчий детально проаналізував усі докази, виконав необхідні процесуальні дії та зробив обґрунтований висновок за їх результатами, а тому твердження заявниці не може слугувати підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Аналізуючи зібрані слідчим в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000396 від 26.07.2022 докази та зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що зміст та форма процесуального рішення слідчого (постанови про закриття кримінального провадження від 14 липня 2023 року) відповідає вимогам статті 110 КПК, а офіційне розслідування, враховуючи зміст відомостей про кримінальне правопорушення, проведене ефективно.

Що стосується доводів скарги про прийняття оскаржуваної постанови без проведення усього необхідного обсягу слідчих дій та не з`ясування в повному обсязі всіх фактичних обставин, слід зазначити таке.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням,яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Разом з цим, КПК України не визначає перелік обов`язкових доказів чи процесуальних дій проведення яких необхідно здійснити у тому чи іншому провадженні, а надає можливість самостійно обирати та визначати якими доказами сторона обвинувачення буде обстоювати свою позицію та доводити винуватість особи в суді.

Обсяг та спрямованість проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні є дискреційними повноваженнями слідчого,оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи.

Так, сукупність зібраних у кримінальному провадженні матеріалів свідчать про те, що під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі дії, спрямовані на виявлення та встановлення ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом звернення ОСОБА_2 . Неповноти, помилковості або передчасності в діях слідчого під час досудового розслідування не встановлено.

На переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є вмотивованою, повністю обґрунтованою і не підлягає скасуванню.

За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 91, 107, 284, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 14 липня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 26.07.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 20 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_6