Справа № 135/641/23
Провадження № 1-кс/135/398/23
У Х В А Л А

іменем України

18.12.2023 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції в м. Ладижин Вінницької області заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2021 за № 0000053 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000053 від 02.12.2021 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (справа №135/641/23, провадження 1-кп/135/73/23). Головуючим суддею у справі є суддя ОСОБА_4 .

У вказаному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_3 в усній формі заявлено відвід судді Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_4 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 свою заяву підтримав, на обґрунтування заявленого відводу повідомив, що суддя ОСОБА_9 , який був відведений від участі в розгляді даної справи, з першого судового засідання знав про підстави, що слугували потім підставою для його самовідводу. Натомість тривалий час слухав справу і лише через сім місяців заявив про самовідвід. А тому у нього є підстави вважати, що суддя ОСОБА_4 також може так вчинити, а саме слухати тривалий час справу, а потім заявити самовідвід з якихось підстав. Вважає, що не має різниці між суддею ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , він їм не довіряє. На його глибоке переконання судді Ладижинського міського суду Вінницької області дискредитували себе, а тому не здатні розглянути дане кримінальне провадження. Просив врахувати, що його думка є незмінна та остаточна.

Прокурор ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні заяви про відвід за його необґрунтованості.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вирішенні питання відводу послались на розгляд суду.

Заслухавши доводи заяви про відвід, думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, визначені ст.ст.75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Кримінальним процесуальним законом, зокрема ст.21 кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Заява захисника про відвід судді обґрунтована наявністю підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України, згідно якої суддя не може брати участі у розгляді кримінального провадження, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При вирішенні заяви про відвід, суд відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, що узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі №9901/22/17.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суді повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Наявність безсторонності для цілей, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000).

Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини у рішенні від 15.07.2020 у справі №16695/04 «Газета Україна-Центр проти України». У розрізі розгляду вказаної справи Європейський Суд вказав, що суб`єктивний критерій, то презумпція особистої неупередженості судді, який діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. При цьому важливим залишається також об`єктивний критерій окремо від поведінки суддів та наявність обставин існування переконливих фактів, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно зі статтею 15 Правил суддівської етики, затверджених 22.02.2013 року XI (черговим) З`їздом суддів України, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Наведені потерпілим ОСОБА_3 в заяві про відвід судді обставини, які на його думку вказують на сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 є необґрунтованими, а доводи, викладені у заяві про відвід стосовно можливого упередженого ставлення судді при розгляді кримінального провадження ґрунтуються виключно на власній оцінці і власному баченні викладених заявником обставин та припущеннях, не підтверджених доказами в контексті вимог статті 85 КПК України, що саме по собі не є безумовною підставою, яка викликає сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді під час розгляду цієї справи.

Проте, враховуючи практику ЄСПЛ, задля усунення будь-яких сумнівів у неупередженості складу суду, яким розглядається кримінальне провадження, приймаючи до уваги твердження потерпілого, що у нього є сумніви у неупередженості судді, сукупність обставин, наведених ним в наданих в судовому засіданні поясненнях, що свідчать про його глибоке переконання що упередженості судді та незмінність позиції, приходжу до висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити сумніви за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача у безсторонності і неупередженості судді, приймаючи до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений, заяву про відвід судді Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_4 доцільно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.21, 75, 76, 80, 81, 82, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_4 від участі у розгляді справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2021 за № 0000053 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя