Справа № 446/1593/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження від №0000069 від 13.07.2023 за обвинуваченням

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 12 липня 2023 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, знаходячись позаду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, під час конфлікту, на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс два удари металевою милицею із пластиковим руків`ям, яку тримав обома руками, в ділянку задньої поверхні грудної клітки зліва ОСОБА_6 , чим спричинив останньому один синець на задній поверхні грудної клітки зліва, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав у повному обсязі свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України та при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що дійсно 12.07.2023 йому запропонував знайомий піти в магазин ПП " ОСОБА_7 , щоб випити алкоголь. Разом з ними також випивав потерпілий ОСОБА_6 , який під час розмови часто виражався нецензурною лайкою, що дуже його розлютило. Він зробив декілька зауважень потерпілому щодо його висловлювань, однак той не реагував. Після чого, розлютившись ще більше, він встав та декілька разів вдарив ОСОБА_6 його ж милицею, яка від ударів розламалася. На даний час він шкодує про вчинене, просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, при призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі потерпілого ОСОБА_8 .

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, тимчасово не працюючий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України повинно бути у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідними та достатніми для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Цивільного позову не було пред`явлено.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Речові докази:

- наданий ФОП ОСОБА_7 компакт диск із відеозаписом - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- розламану металеву милицю з синім пластиковим руків`ям - вважати повернутою за належністю потерпілому ОСОБА_6 згідно розписки від 13.07.2023.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено 06.11.2023.

Суддя ОСОБА_1