Провадження № 11-кп/824/2678/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та представника цивільних позивачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 16.05.2019 приблизно о 09 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "RENAULT LOGAN", номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах другої смуги проїзної частини бульвару Дружби Народів у місті Києві зі сторони Либідської площі в напрямку бульвару Лесі Українки.

Проїзна частина бульвару Дружби Народів має чотири смуги руху - три для руху загального потоку транспортних засобів та смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів.

В цей час по тротуару, який прилягає справа до проїзної частини бульвару Дружби Народів (відносно напрямку руху вказаного автомобіля), назустріч йому рухались пішоходи ОСОБА_11 та малолітня ОСОБА_12 .

Під час руху ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «б», 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, а також п. 25 Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами категорії «В» Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 299 від 24.12.1999 року «Про затвердження Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами»

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виявились у тому, що він, будучи обізнаним про обов`язок проходити періодичний медичний огляд з метою визначення здатності водіїв до безпечного керування транспортними засобами, усвідомлюючи, що перебуває у хворобливому стані внаслідок наявності у нього захворювання у вигляді страждання на ессенціальну артеріальну гіпертензію II стадії, 3 ступеня, ризик 3 (високий), тобто гіпертонічної хвороби, яка згідно Переліку забороняє керування транспортними засобами категорії «В», нехтуючи вимогами ПДР України, розпочав керування технічно справним автомобілем марки "RENAULT LOGAN" номерний знак НОМЕР_1 та, рухаючись по бульвару Дружби Народів у місті Києві зі сторони Либідської площі в напрямку бульвару Лесі Українки, відволікся від керування транспортним засобом, не вибрав безпечну швидкість та безпечні прийоми керування (щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки), почав маневр перестроювання праворуч, під час виконання якого допустив контакт правими колесами автомобіля з бордюрним каменем, після чого, втративши змогу постійно контролювати рух транспортного засобу на дорозі, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, здійснив виїзд за межі проїзної частини на тротуар, де поблизу будівлі №14 бульвару Дружби Народів у місті Києві скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та малолітню ОСОБА_12 .

У результаті вказаної дорожньо-транспортної події пішоходи ОСОБА_11 та малолітня ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження, з якими ОСОБА_11 був госпіталізований до КМКЛ №17, а малолітня ОСОБА_12 - до НДСЛ «ОХМАТДИТ» МОЗ України.

Внаслідок дорожньо-транспортної події малолітня ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, підшкірна гематома лобної ділянки зліва, садна; закрита травма грудної клітки - забій правої легені; закрита травма лівого плеча - перелом проксимального метафазу зі зміщенням уламків; відкрита травма правого стегна - перелом стегнової кістки в нижній третині діафізу зі значним зміщенням уламків, забійна рана по внутрішній поверхні; закрита травма лівого стегна - перелом діафізу стегнової кістки зі зміщенням уламків; закрита травма правої гомілки - перелом діафізу великогомілкової кістки в верхній третині зі зміщенням уламків; відкрита травма лівої стопи - перелом 1 плюснової кістки, скальпована рана по внутрішній та підошовній поверхням стопи з оголенням ділянки п`яткової кістки, підшкірна емфізема; відкрита травма правої стопи - переломи 1,2,3,4,5 плюснових кісток, забійно-рвана клаптева рана по підошовній та тильній поверхні, підшкірна емфізема, комплекс яких у клінічному перебігу призвів до розвитку небезпечних для життя явищ - травматичний шок та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійно-рвана рана верхньої третини правого плеча; закрита травма правого плеча - вивих плечової кістки, перелом великого горбка плечової кістки; закрита травма правої гомілки - перелом епіметадіафіза проксимальної третини великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, уламковий перелом діафізу в проксимальній третині малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які в сукупності відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, а також Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами категорії «В» Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 299 від 24.12.1999 року «Про затвердження Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами» та настання наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження малолітній ОСОБА_12 та спричинення потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесного ушкодження перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням - з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, покладено на нього виконання обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Скасовано арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківсього районного суду від 21 травня 2019 року, № 761/20395/19-к, а саме з автомобіля марки «RENAULT LOGAN», номерний знак НОМЕР_1 .

Цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень;

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 (законний представник - мати ОСОБА_13 ) суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень.

У задоволенні інших вимог позову ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - відмовлено.

Судові витрати:

- за проведення експертизи від 07.08.2019 №12-1/1142 у розмірі 3 140 грн. 20 коп. - стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- за проведення експертизи від 10.09.2019 №12-1/1805 у розмірі 1 570 грн. 10 коп. - стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- за проведення експертизи №042-1602-2019 у розмірі 1 974 грн. 70 коп. - стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- за проведення експертизи №042-1604-2019 у розмірі 1 796 грн. 90 коп. - стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- за проведення експертизи №042-1446-2019 у розмірі 1 974 грн. 70 коп. - стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- за проведення експертизи №031-145-2019 у розмірі 7 796 грн. 30 коп. - стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. У решті - вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що Не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію дій останнього, вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Прокурор звертає увагу, на ст. 65 КК України, якою передбачено що суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Зазначає, що при призначенні покарання необхідним є застосування таких заходів та мір покарання, які надають засудженому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки його вчинення.

Зауважує на тому, що у ч. 2 ст. 50 КК України вказано, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За таких обставин, на думку прокурора, вирок Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2022 стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

В свою чергу, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, представник цивільних позивачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2022 в частині часткового задоволення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди збільшивши суми, які підлягають стягненню. Задовольнити цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги представник зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову є необґрунтованим. Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здоров`ю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було заподіяно значної шкоди, понад 6 місяців ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (п`ятирічна дитина) були прикуті до ліжка.

Апелянт звертає увагу на те, що саме неправомірними діями ОСОБА_6 цивільним позивачам було завдано моральної шкоди у зв`язку із отриманими ушкодженнями, що виявляється у душевних стражданнях, психологічному занепаду та болю у зв`язку із наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді потерпілий ОСОБА_11 зазнав фізичного болю та страждань. Тривале лікування вздовж п`яти місяців супроводжувалося болями та значними фізичними незручностями - для здійснення звичайних побутових справ довелося залучати сторонню допомогу. Більше того, навіть після закінчення лікування потерпілий продовжує відчувати фізичний дискомфорт, а у функції кінцівки і досі не відновилися до кінця та не відновляться.

У зв`язку з ушкодженням здоров`ю ОСОБА_12 зазнала, зазнає і невизначений час буде зазнавати фізичний біль та страждання. При цьому, слід нагадати, що потерпіла - п`ятирічна дівчинка. Як видається з результатів обстежень, висновків та виписки з амбулаторної карти, внаслідок ДТП ОСОБА_12 протягом 5-яти місяців не ходила. Все це супроводжується постійним фізичним болем та порушенням сну.

На підставі наведеного, потерпілі вважають суми, вказані у прохальній частині апеляційної скарги, справедливими, розумними, обґрунтованими та такими, що зможуть хоча б частково загладити ті душевні страждання і переживання та зменшити наслідки заподіяної моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора т представника цивільних позивачів,

пояснення захисника ОСОБА_7 , який також заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора т представника цивільних позивачів,

пояснення представника цивільних позивачів ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

пояснення прокурора ОСОБА_9 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу представника цивільних позивачів підтримав та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скарзгах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_12 та ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_11 тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, не досліджувались судом першої інстанції, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором та представником цивільних позивачів апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання та вирішення цивільного позову щодо відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий та має виключно позитивні характеристики.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнав щире каяття та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

У зв`язку з вищенаведеним, призначаючи ОСОБА_6 необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити останньому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції вказаної статті та дійшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без реального відбування покарання та його звільнення, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів не вбачає законних підстав для визнання його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто таким, що хоч і не виходить за межі, встановлені вказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

У поданій апеляційній скарзі прокурора не наведено жодних підстав для висновку про те, що призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість і що лише більш суворе за розміром покарання із застосуванням ст. 75 КК України буде сприяти досягненню його мети, передбаченої законом.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника цивільних позивачів щодо вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , а саме щодо його часткового задоволення та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 лише 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Моральна шкода - це будь-які втрати немайнового характеру, яких особа понесла через заподіяння їй фізичних, моральних, душевних та іншого роду страждань.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, апеляційний суд вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_11 , суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 23 ЦПК України, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий, негативні зміни в його житті внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином взяв до уваги засади розумності, виваженості та справедливості, а також душевні та моральні страждання потерпілого, конкретні обставини заподіяння шкоди, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що моральна шкода в розмірі 70 000 грн. буде достатньою компенсацією за понесені потерпілим моральні та душевні страждання.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника цивільних позивачів щодо вирішення судом першої інстанції цивільного позову ОСОБА_13 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , а саме щодо його часткового задоволення та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_12 лише 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів частково погоджується з тим, що розмір моральної шкоди, який, відповідно до вироку суду, підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_12 , не може бути визнаний обґрунтованим, з точки зору дотримання засад розумності та справедливості, оскільки стягнуті судом суми не в повній мірі відповідають характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, які зазнала потерпіла (5-ти річна дитина) в результаті вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому вважає необхідним збільшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_12 з урахуванням наведених вище обставин.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника цивільних позивачів задовольнити частково, вирок Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_13 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_12 щодо стягнення моральної шкоди та збільшити розмір вказаної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_11 до 400 000 грн., а в іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільних позивачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - змінити в частині вирішення цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 (законний представник - мати ОСОБА_13 ) моральну шкоду у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп.

В решті вирок Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4