Справа № 307/3750/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/492/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2023 року, задоволено частково погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000605, відомості про кримінальне правопорушення у якому 10.09.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вонігово Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, відповідно до положень ч.1 ст. 88 КК України не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю, до 08 листопада 2023 року включно та зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 11 вересня 2023 року, до слідчого судді Тячівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може : переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З огляду на вищенаведене, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція частини статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Разом з цим, слідчим суддею, на підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження встановлено, що у матеріалах відсутні будь-які докази, які б дозволили встановити повторність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та відповідність зазначеної у клопотанні та повідомленні про підозру кваліфікації дій ОСОБА_7 . Також, слідчий суддя взяв до уваги факт не доведення органом досудового розслідування на час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою такої кваліфікуючої ознаки як "повторність", що має значення в частині правильного визначення кваліфікації кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 . Разом з цим, у судовому засіданні під час розгляду клопотання та згідно з вимогою ВІТ ГУНП в Закарпатській області від 11.09.2023 встановлено, що 31.08.2017 до Тячівського районного суду Закарпатської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України, що вказане кримінальне провадження на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не розглянуто, а тому, з огляду на приписи ч.1 ст. 88 КК України, ОСОБА_7 є не судимою особою. Приймаючи судове рішення слідчий суддя також взяв до уваги тяжкість покарання за вчинення злочину щодо незаконного заволодіння транспортним засобом у разі доведення його вини, дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 ніде не працює, раніше не судимий, має постійне місця проживання, те, що підозрюваний є одруженим, за місцем проживання характеризується посередньо, а також обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та необхідність запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків і потерпілого; вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, при цьому дійшовши висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного. Тому у задоволенні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відмовлено. Водночас, слідчий суддя вважав за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, взявши до уваги підтверджені прокурором під час розгляду клопотання обставини, щодо переховування ОСОБА_7 від суду у рамках кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 289 КК України, зазначивши, що саме цей запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, постійного місця роботи не має, раніше ухилявся від суду, крім того на розгляді Тячівського та Хустського районних судів перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_7 , що свідчить про існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду; незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, - наявність цього ризику підтверджується тим, що ОСОБА_7 вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувальні акти наразі перебувають на розгляді у вищевказаних судах. Апелянт вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий не зможе запобігти ризикам та належній процесуальній поведінці підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю визначення застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судове провадження розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що: сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; від сторони захисту не надходило заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неявки. При оцінці доводів заяви першого заступника керівника Тячівської окружної прокуратури про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з тим, що прокурор ОСОБА_5 перебуває на лікарняному, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався, у тому числі і на підставі клопотання сторони обвинувачення, прокурор, подавши апеляційну скаргу, жодного разу не з`явився на її розгляд, і при цьому, стороною обвинувачення не надано жодних відомостей та доказів, які б свідчили про неможливість участі інших прокурорів із числа Тячівської окружної прокуратури у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Тячівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 10.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605, за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Тячівської окружної прокуратури.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами (витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань сформованим станом на 11.09.2023, рапортом помічника чергового Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.09.2023, згодою на проведення огляду місця події від 10.09.2023, протоколом огляду місця події від 09.09.2023, згодою на проведення огляду транспортного засобу від 10.09.2023, протоколом огляду місця події від 10.09.2023, згодою на проведення огляду мобільного телефону від 10.09.2023, протоколом огляду місця події від 10.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.09.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.09.2023, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.09.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 10.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.09.2023), на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 11.09.2023. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

У зв`язку з цим, висновок слідчого судді про невірну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_7 апеляційний суд визнає передчасним.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги підтверджені прокурором під час розгляду клопотання обставини, щодо переховування підозрюваного ОСОБА_7 від суду у рамках кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків задля зміни ними показів на його користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваного, який, відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, не судимим, має постійне місце проживання, одружений.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний не має постійного місця роботи, раніше ухилявся від суду, на розгляді Тячівського та Хустського районних судів перебувають інші кримінальні провадження щодо нього, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

При цьому, як такі, що не знаходять свого підтвердження та являються безпідставними, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної поведінки підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну, - до 08 листопада 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2023 року, якою задоволено частково погоджене прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000605, відомості про кримінальне правопорушення у якому 10.09.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та обрано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю, до 08 листопада 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: