Справа № 567/776/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000015 від 12.01.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грозів Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 будучи раніше судимим:

- 07.05.2010 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 09.08.2010 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 07.05.2010 та призначено остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнився 24.12.2013 умовно-достроково, невідбутий термін 8 місяців 29 днів;

- 04.02.2015 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 рік 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 09.08.2010 та призначено остаточне покарання 1 рік 1 місяць 7 днів позбавлення волі. Звільнився 03.02.2016 по відбуттю терміну покарання;

- 26.07.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.357, ст.70 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано до строку час попереднього ув`язнення з 13.05.2016 до дня вступу вироку в законну силу 28.09.2016. Звільнився 21.08.2019 умовно-достроково, невідбутий термін 4 місяці 8 днів;

- 28.03.2023 Острозьким районним судом Рівненської області за ст.395 КК України до покарання у виді 2 місяці арешту,

на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив нові кримінальні правопорушення при наступних обставин.

ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично у період часу з 17 липня 2022 року до 12 січня 2023 року, вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_7 , з якою перебуває у сімейних відносинах та спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 17 липня 2022 року приблизно о 22 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 , а саме в ході конфлікту виражався на її адресу образливими та нецензурними словами, погрожував фізичною розправою.

Окрім того, 27 липня 2022 року приблизно о 22 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , знову вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 , а саме в ході конфлікту виражався на її адресу образливими та нецензурними словами, погрожував фізичною розправою.

За вищевказаними фактами ОСОБА_5 постановою Острозького районного суду Рівненської області від 17.08.2022 у справі №567/916/22 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12 січня 2023 року приблизно о 16 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_7 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_5 висловлювався відносно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував фізичною розправою.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_7 психологічних страждань та призвів до погіршення якості життя потерпілої.

Окрім того, 07 січня 2023 року близько 12.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 16 листопада 2022 року №2738-IX строком на 90 діб, ОСОБА_5 діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно із під стола викрав грошові кошти в сумі 2000 грн., які належали ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення злочину зник.

Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 2000 грн.

Окрім того, 08 січня 2023 року близько 11.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 16 листопада 2022 року №2738-IX строком на 90 діб, ОСОБА_5 діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , звідки таємно, шляхом вільного доступу із під стола викрав грошові кошти в сумі 5000 грн., які належали ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення злочину зник.

Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 5000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що у день та час, вказаний в обвинувальному акті вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 домашнє насильство, востаннє - 12.01.2023 року приблизно о 16 год., коли він повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння, між ним та співмешканкою ОСОБА_7 , з якою він спільно проживає впродовж трьох років, виник конфлікт, в ході якого він висловлювався на її адресу нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичним насильством та позбавленням її житла, замахувався руками на неї, проте фізичного насильства не застосовував. Пояснив, що вони спільно виховують двох малолітніх дітей та на даний час вони примирилася.

Окрім того, вказав, у день та час, вказаний в обвинувальному акті він перебував по місцю проживання ОСОБА_4 , де вони спільно вживали спиртні напої. На столі під скатертиною він помітив грошові кошти, які він привласнив, коли ОСОБА_4 перебував на подвір`ї, спочатку 07.01.2023 року він викрав 2000 грн. та наступного дня в такий самий спосіб викрав ще 5000 грн. У вчиненому розкаюється, просить вибачення у потерпілого ОСОБА_4 , усвідомлює, що вчинив негідно, обіцяє подібного не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві розгляд кримінального провадження просила здійснювати без її участі, вказала про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, та при визначені міри покарання ОСОБА_5 просила суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, останній завдану йому шкоду відшкодував, про що він склав письмові розписки, які надав обвинуваченому.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.126-1 КК України, тобто вчинення домашнього насильства, а саме умисного систематичного вчинення психологічного насильства відносно особи з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, та за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно нетяжкий та тяжкі злочини.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він по місцю проживання характеризується негативно, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, за віком та станом здоров`я є працездатним, завдана потерпілому шкода відшкодована, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 18.04.2023р. ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування потерпілому ОСОБА_4 завданої шкоди, що підтверджується письмовими розписками останнього про відсутність претензій до обвинуваченого.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності, рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Рівненським районним сектором №4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, письмових скарг та заяв на його протиправну поведінку по місцю проживання не надходило, неодружений та проживає зі співмешканкою та двома малолітніми дітьми, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, раіше судимий за злочини пов`язані з крадіжками, відбував покарання в місцях позбавлення волі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, живе за рахунок тимчасових заробітків, з особами раніше судимими або які ведуть аморальний спосіб життя зв`язок не підтримує, наркотичні речовини не вживає, вживає алкогольні напої. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та у разі звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вбачає за доцільне покласти на обвинуваченого додатковий обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також з покладенням на обвинуваченого обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер, ступінь тяжкості та кількість епізодів вчинених злочинів, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває, історію вчинення кримінальних правопорушень та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні та витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.370, 374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання :

за ст.126-1 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_5 відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід та покласти на нього обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Повідомити ОСОБА_5 про те, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового кримінального правопорушення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1