Справа № 591/8700/23
Провадження № 1-кп/591/304/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Зарічний районний суд м.Суми у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №0003226 від 18.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, студент 1-го курсу денного відділення ЕлІТ інституту (факультету) СумДУ, перебуває на військовому обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПІІ НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 22 год. 37 хв. 17.08.2023 ОСОБА_4 керував автомобілем «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , по проїзній частині вул. Г. Кондратьєва, в напрямку Аеропорту у місті Суми. Перебуваючи в районі будинку №154/1, ОСОБА_8 знехтував безпекою дорожнього руху, не вжив заходів при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, аж до зупинки керованого ним транспорту та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка в цей час переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку, перелому основи та склепіння черепа, перелому передньої стінки лівого верхньощелепного синусу, саден обличчя, закритого перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням, закритого перелому правої ключиці зі зміщенням, саден правої верхньої кінцівки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 20.09.2023 №1148, були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №211/183 від 24.09.2023, у даній дорожній ситуації ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Hyundai Elantra », н.з. НОМЕР_2 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 і введених у дію з 01.01.2002, що передбачені пунктами:

2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

(б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допущені ОСОБА_4 порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 по порушенню Правил дорожнього руху умисні, а форма вини до наслідків необережна.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується вчиненні дій, які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, передбачених пунктом 18.1 Правил дорожнього руху, при керуванні автомобілем «Hyundai Elantra », д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. Г.Кондратьєва у м. Суми, що призвело до наїзду керованого ним транспорту на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 та спричинення останній тяжких тілесних ушкоджень, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час він рухалася по вул. Г.Кондратьєва на зазначеному вище автомобілі. Була темна пора доби, він рухався зі швидкістю 40-50 км/год, він помітив потерпілу вже майже безпосередньо перед зіткненням, одразу викликав швидку допомогу, дуже шкодує про вчинене, розуміє наслідки вчиненого для потерпілої, його сім`я допомагала матеріально сім`ї потерпілої, відшкодувала витрати на лікування.

Оскільки пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, є добровільними у таких своїх позиціях, а також - роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та за клопотанням представника потерпілої визначено дослідити докази в частині вирішення цивільного позову, зокрема допитати експерта та свідка. Однак, в подальшому, у зв`язку з повним відшкодуванням матеріальні шкоди, представник потерпілої та законний представник потерпілої відмовились від допиту цих свідків, а також від вимог цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, та фактично суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженнями характеризуючи його матеріалів та процесуальних документів щодо вирішення долі речових доказів.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: п.п. 2.3 Б, 18.1 Правил дорожнього руху України під час керування 17.08.2023 автомобілем, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин суду не наведено.

Характеризуючи особу обвинуваченого суд враховує поведінку ОСОБА_4 одразу після вчинення злочину та в подальшому, те, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався; має молодий вік; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; його сім`я відшкодувала витрати на лікування потерпілої та інші матеріальні витрати, у зв`язку з чим законний представник потерпілої відмовилася від цивільного позову в цій частині; просив пробачення у матері потерпілої; негативно оцінює вчинене діяння та розуміє наслідки для здоров`я потерпілої; бере участь в обороноздатності країни шляхом надання допомоги разом з батьком ВЧ НОМЕР_3 , про що надана відповідна довідка-характеристика; позитивно характеризується за місцем навчання та проживання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що вчинений злочин відноситься до необережного, поведінку ОСОБА_4 , беручи до уваги особу винного, наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, зважаючи на позиції сторін обвинувачення та захисту, а також потерпілої сторони, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавленням права керування транспортним засобом (оскільки ОСОБА_4 є студентом, волонтером, його родина продовжує допомагати потерпілій, що обумовлює необхідність мобільного пересування містом на транспортному засобі), та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд покладає на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за поведінкою в період іспитового строку.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

У кримінальному провадженні законним представником потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмір10513,95 грн, моральної шкоди в розмірі 300 000 грн та судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Під час судового розгляду суму позовних вимог було змінено, а саме законний представник відмовилась від матеріальних вимог у зв`язку з їх повним відшкодуванням, а представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 визначила суму за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000 грн.

Так, потерпіла та її представник просили стягнути з обвинуваченого завдану потерпілій моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

Обґрунтовуючи розмір заявленої моральної шкоди в розмірі 300 000 грн зазначалося, що ОСОБА_9 є молодою дівчиною, абсолютно здоровою, однак внаслідок ДТП її життя змінилося повністю. З серпня 2023 року і на даний час потерпіла відчуває сильний фізичний біль, перебувала у важкому стані в реанімаційному відділенні, майже не пересувається, не може себе самостійно обслуговувати, внаслідок пошкодження ряду зубів, не могла самостійно пережовувати їжу, відчувала біль та дискомфорт. На моральні страждання сильно впливає і той факт, що до ДТП потерпіла мала рівні та красиві зуби, однак вони сильно пошкодилися, що впливає на зовнішній вигляд молодої дівчини. Також отримана травма голови спричиняє випадіння волосся. В майбутньому потерпіла потребує численних обстежень та продовження тривалого лікування, проведення операцій, внаслідок чого потерпіла переживає душевні страждання та депресію, невизначеність періоду відновлення стану здоров`я. Крім цього, ОСОБА_9 влітку 2023 вступила на 1й курс СНАУ на бюджетну форму навчання, однак внаслідок отриманих травм позбавлена можливості очного навчання в університеті, що позбавило її права на отримання стипендії, також вона позбавлена можливості спілкуватися з одногрупниками.

Сторона захисту визнала змінений цивільний позов в частині витрат на правову допомогу, щодо вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди покладалися на розсуд суду.

Перевіривши вказані обставини, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частинами першою - третьою статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Факт вчинення протиправних дій відносно потерпілої є встановленим і суд враховуючи практику ЄСПЛ щодо визнання презумпції моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина відчуває страждання (моральну шкоду), суд враховує дійсно отримані травми, тривалість вже отриманого лікування, що очевидно завдало потерпілій незручностей та моральних переживань, та невизначеність періоду відновлення стану здоров`я на майбутнє та комплексу всіх необхідних для відновлення здоров`я потерпілої заходів, враховуючи кардинальну зміну звичного способу життя ОСОБА_9 , неможливість для молодої дівчини вести активний спосіб життя, навчання, спілкування з однолітками, а також те, що для відновлення попереднього стану здоров`я як фізичного так і душевного потрібно багато зусиль і часу, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обстави справи, приходить до висновку, що відшкодування за завдану моральну шкоду потерпілій в розмірі 300 000 грн буде розумним, достатнім та справедливим в даному кримінальному провадженні.

Що стосується питання відшкодування витрат, понесених законним представником потерпілої на правову допомогу, то у зв`язку з їх обґрунтованістю та визнанням обвинуваченим, ця вимог також підлягає задоволенню.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу не обирати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 118-124, 368-376, 395 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавленням права керування транспортним засобом.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, та відповідно до ст.76 КК України покласти на неї наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу не обирати.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.08.2023, а долю речових доказів вирішити наступним чином: автомобіль «Hyundai Elantra», н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.05.2013, власник ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_4 ; уламок пластику, який запакований до спец. пакету № WAR0022975, частку лако-фарбового покриття, яка запакована до спец. пакету № WAR0022974, прозорі уламки пластику, які запаковані до спец. пакету № WAR0022973, після набрання вироком законної сили знищити; пару кросівок, білого кольору, мобільний телефон та окуляри, належні ОСОБА_9 , що запаковані до спец.пакету № 008036463, після набрання вироком законної сили. повернути ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1