Справа № 487/6695/23
Провадження № 1-кс/487/3953/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 03.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2023 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 03.04.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент обшуку розташований біля буд. АДРЕСА_1 , а саме: договір оренди № 4 від 30.09.2021 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про отримання в строкове платне володіння торгівельним кіоском за адресою: АДРЕСА_2 на 10-ти аркушах; договір суборенди від 01.09.2021 року стосовно кіоску за адресою: АДРЕСА_3 (загальною площею 4 м/кв) на 3 аркушах; справа № 7665 «Сводный оценочный акт» на 4 аркуша з обкладинкою коричного кольору; технічний паспорт з написом «ALPHARD, TOYOTA, ANH100022635»; ключі від автомобіля з маркувальним позначенням у вигляді емблеми фірми «Тойота», а також на транспортний засіб марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 VIN код: НОМЕР_2 .

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000017від 03.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 199, ч.3 ст.28, ч.1 ст.204 КК України.

Процесуальне курівництво у вказаному провадженні здійснюється Окружною прокуратурою м. Миколаєва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканці м. Миколаєва займаються систематичним незаконним придбанням з метою збуту, зберіганням з цією метою, а також збутом та транспортуванням незаконно виготовлених тютюнових виробів, які містять підроблені марки акцизного податку або без таких, тобто ввезених на територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

29.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2023 (провадження № 1-кс/487/3758/23) було здійснено санкціонований обшук транспортного засобу марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент обшуку розташований біля буд. АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено наступне: договір оренди № 4 від 30.09.2021 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про отримання в строкове платне володіння торгівельним кіоском за адресою: АДРЕСА_2 на 10-ти аркушах; договір суборенди від 01.09.2021 року стосовно кіоску за адресою: АДРЕСА_3 (загальною площею 4 м/кв) на 3 аркушах; справа № 7665 «Сводный оценочный акт» на 4 аркуша з обкладинкою коричного кольору; технічний паспорт з написом «ALPHARD, TOYOTA, ANH100022635»; ключі від автомобіля з маркувальним позначенням у вигляді емблеми фірми «Тойота»; транспортний засіб марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 .

Постановою від 29.09.2023 вилучене майно визнано речовим доказом.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 961 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом; достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягатиме спеціальній конфіскації, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент обшуку розташований біля буд. АДРЕСА_1 , а саме: договір оренди № 4 від 30.09.2021 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про отримання в строкове платне володіння торгівельним кіоском за адресою: АДРЕСА_2 на 10-ти аркушах; договір суборенди від 01.09.2021 року стосовно кіоску за адресою: АДРЕСА_3 (загальною площею 4 м/кв) на 3 аркушах; справа № 7665 «Сводный оценочный акт» на 4 аркуша з обкладинкою коричного кольору; технічний паспорт з написом «ALPHARD, TOYOTA, ANH100022635»; ключі від автомобіля з маркувальним позначенням у вигляді емблеми фірми «Тойота», а також на транспортний засіб марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 VIN код: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1