Справа № 161/120/24
Провадження № 1-кп/161/409/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 лютого 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003615, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм в ТОВ «Хімрезерв Волинь», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, водій ОСОБА_4 , близько 17 години, 22 листопада 2023 року, керуючи технічно справним автомобілем марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним вулицею Рівненською зі сторони Київського Майдану в напрямку пр. Відродження у м. Луцьку, зі швидкістю 50 км/год, в крайній лівій смузі, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд. №85 на вул. Рівненській в м. Луцьку, проігнорував зупинку перед нерегульованим пішохідним переходом іншого транспортного засобу, який розташовувався попереду в попутному напрямку в правій смузі руху, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, порушивши пункти 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_4 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому лобної кістки справа, в тому числі передньої та задньої стінок лобного синуса, перелому верхньо-щелепного синуса справа, перелому кісток носа зі зміщенням, забійних саден чола, обличчя, носа, параорбітальної гематоми справа, забою правого колінного суглобу, підшкірної гематоми верхньої третини лівого стегна, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суду дав показання, що дійсно він близько 17 години, 22.11.2023, керував автомобілем «Fiat Scudo», р.н.з. НОМЕР_1 , і рухався ним вулицею Рівненською зі сторони Київського Майдану в напрямку пр. Відродження у м. Луцьку, зі швидкістю 50 км/год, в крайній лівій смузі, та, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд. №85 на вул. Рівненській в м. Луцьку, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на нього.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, що потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які вказані в обвинувальному акті, а також те, що порушення ним ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідками.

Ствердив, що в повному обсязі відшкодував потерпілому та закладу охорони здоров`я завдані збитки.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки щодо дотримання ПДР України, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм в ТОВ «Хімрезерв Волинь», що є його єдиним джерелом доходів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, підтвердив, що обвинувачений в повному обсязі відшкодував завдані йому збитки, будь-яких претензій до обвинуваченого він не має, просив останнього суворо не карати, не призначати покарання пов`язане з реальним позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, однак не судимий в порядку ст. 89 КК України, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та усвідомлення незаконності вчинених ним дій, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, повністю відшкодував закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого, повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_6 завдані збитки, що вказує на його бажання виправити ситуацію, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому буде уважно керувати транспортним засобом та дотримуватись ПДР України, вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працює водієм, тому суд, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у наданні потерпілому першої медичної допомоги після дорожньо-транспортної пригоди та у відшкодуванні завданих збитків, думки потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Не призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, те, що він не судимий в порядку ст. 89 КК України, до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту не притягувався, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, повністю відшкодував закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого та завдані потерпілому збитки, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, доказів, які б підтверджували притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, до матеріалів справи прокурором не надано, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями, направленими проти конкретної особи, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, офіційно працює водієм, а також думку потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, тому вважає за можливе не застосовувати у даному випадку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речовий доказ, згідно з ст. 100 КПК України, повернути за належністю законному володільцю.

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Даних щодо наявності процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ:

-автомобіль марки «Fiat Scudo», н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю законному володільцю.

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.11.2023 (справа №161/20757/23, провадження №1-кс/161/6193/23) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1