Справа № 761/4102/19
Провадження № 1-кп/761/1075/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Києві, матеріали кримінального провадження №0011812 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Житомир, українки, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

З 31 січня 2019 року у провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0004197 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вказавши про подальше існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які попередньо було враховано при обранні запобіжного заходу обвинуваченим, а також зазначила доводи щодо характеризуючих даних про осіб обвинувачених, які доводять неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів щодо осіб.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказав, що ОСОБА_4 надала в суді покази в яких беззаперечно визнала вину, а тому будь-яких підстав для переховування від суду остання не має. Крім того, обвинувачена має визначене місце проживання за яким має можливість пенребувати на домашньому арешті.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, вказала, що має дім та роботу, просила застосувати відносно неї домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказав, що обвинувачений має постійне місце проживання та сім`ю.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, підтримав думку захисника.

Заслухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши наявні матеріали провадження суд приходить до наступного висновку.

Так кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знаходилось на розгляді Шевченківського районного суду м.Києва з 31 січня 2019 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 20.06.2023 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 17.08.2023 включно.

Востаннє, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.10.2023 року строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 було продовжено до 22.12.2023 включно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 13.04.2023 ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 11 червня включно.

Востаннє, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.10.2023 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено до 22.12.2023 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Разом з тим стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2023 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 грн. А надалі продовжено строком до 11.11.2023 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2023 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 грн. А надалі продовжено строком до 11.11.2023 року.

Так, при вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються дані про особу ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, і такі обставини судом оцінюються в контексті наявності ризику щодо можливості переховуватись від суду за умови перебування в межах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також вказана обставина вказує на існування реального ризику щодо можливості обвинуваченого, перебуваючи на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, потерпілих, що ще не були допитані у судовому засіданні і згадані обставини свідчать про необхідність продовження строку застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до ОСОБА_3 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, встановлених обставин та висновків суду не спростовують.

Також, суд враховує, що будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»

Окрім того, суд вважає за необхідне не змінювати розмір застави, визначений попередніми ухвалами, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

Також, згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, що може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 ст. 194 КПК України.

Так, суд, виходить з положень частини 5 статті 17 КПК України, відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, а також з практики Європейського суду з прав людини, який у рішеннях «Гюсеїн проти Туреччини», від 08.08.2006 року, «Биков проти Росії» від 10.03.2009 року, Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року, «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року констатував порушення Європейської конвенції з прав людини у разі не наведення доказів наявності підстав тримання особи під вартою (до якого прирівнюється і домашній арешт), а лише їх перерахування, при цьому ознаки вини особи та серйозність покарання самі по собі не можуть бути достатніми, щоб виправдати продовження позбавлення волі протягом тривалого періоду, мотивування якого з очевидним порушенням презумпції невинуватості за жодної обставини не може слугувати за правомірну підставу для позбавлення волі. У справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року ЄСПЛ указав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Порушення вимог п. 3 ст. 5 Конвенції було констатоване і в рішеннях «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року та «Цигоній проти України» від 24.11.2011 року, оскільки при продовженні термінів тримання під вартою використовувались стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи та не було розглянуто можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, має можливість працевлаштування, має на утриманні матір похилого віку, тобто судом враховується соціальний статус обвинуваченої, наявність постійного місця проживання, тощо.

Так, враховуючи, що прокурором у судовому засіданні доведено, що наявне обґрунтоване обвинувачення у відношенні обвинувачених у вчиненні ними ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, а з матеріалами провадження підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, інші ризики на які посилався прокурор у судовому засіданні доведені не були та підтвердження свого не знайшли, а також не було доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявних ризиків, колегія суддів прийшла до висновку про можливість застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому, суд враховує що обвинувачена під час судового розгляду надала покази в яких беззаперечно визнала вину у скоєному, а тому наведені прокурором ризики впливу на свідків, потерпілих зважаючи на стадію судового розгляду та визнання вини останньою перестали існувати.

Таким чином, суд, з огляду на те, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 на більш м`який - у виді домашнього арешту, оскільки такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, із покладанням на них обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 217, 334, КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_3 , визначити до 16 лютого 2024 року включно.

Визначити для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у виді 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншою обвинуваченою свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Визначити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_3 на 2 місяці з моменту внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту , яким заборонити обвинуваченій, в період часу з 21 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Звільнити з під варти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в залі суду, негайно.

Крім того, покласти на обвинувачену такі обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- прибувати за кожною вимогою до суду у кримінальному провадженні.

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з обвинуваченим, потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали про застосування домашнього арешту та покладення обов`язків щодо ОСОБА_4 , визначити терміном на 60 днів, до 16.02.2024 року.

Копію вказаної ухвали направити прокурору у кримінальному проваджені та відділу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_4 - для виконання та контролю.

Зобов`язати працівників відділу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_4 , поставити обвинувачену на облік і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8