Справа № 154/1131/23 Провадження №11-кп/802/667/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 липня 2023 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ощів Горохівського району Волинської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з освітою 4 класи, не працююча, заміжня, раніше судима вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 березня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, у відповідності ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;-

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України КК України та їй призначено покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 березня 2021 року у виді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту затримання.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона на початку вересня 2022 року, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з метою подальшого зняття коштів, викрала пластикову банківську розрахункову картку емітовану з магнітним носієм інформації АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , котра належна ОСОБА_10 , що у вартісному вираженні матеріальної цінності для потерпілої не становить, але є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачеві доступ до банківського рахунку, з метою отримання грошових коштів

Крім того, ОСОБА_8 , 05.09.2023 в період з 16 год. 15 хв. по 16 год. 16 хв., діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, (зі змінами, внесеними Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, а саме викраденням грошей з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 , використовуючи для цього раніше викрадену у потерпілої банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , та пін-код від картки, котрий вона дізналась від потерпілої раніше, шляхом вільного доступу, використовуючи термінал для оплати марки «S1VO0JBN», який знаходиться в кафе «Панночка», що по вул. Покровській, 1, с. Овадне, Володимирського району, Волинської області, повторно, таємно, викрала з неї грошові кошти двома транзакціями на загальну суму 391 грн., належні потерпілій ОСОБА_10 , чим заподіяла останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 06.09.2022, о 10 год. 50 хв. ОСОБА_8 знаходячись на території автостанції м. Ковель, по вул. Лесі Українки, 42, Волинської області, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, а саме викраденням грошей з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 , використовуючи для цього раніше викрадену у потерпілої банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , та пін-код від картки, котрий вона дізналась від потерпілої раніше, повторно таємно, здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 1000 гривень, знявши їх у банкоматі банку «Приватбанк» CAVO3028, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 06.10.2022 об 11 год. 53 хв. знаходячись по вул. Князя Василька, 10-А, м. Володимир, Волинської області, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, а саме викраденням грошей з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 , використовуючи для цього раніше викрадену у потерпілої банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , та пін-код від картки, котрий вона дізналась від потерпілої раніше, повторно, таємно, здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 1000 гривень, знявши їх у банкоматі банку «Приватбанк» CAVO0811, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 06.10.2022 в період з 15 год. 41 по 15 год. 42 хв. знаходячись на території автостанції по вул. Данила Галицького 14, м. Володимир, Волинської області, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, а саме викраденням грошей з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 , використовуючи для цього раніше викрадену у потерпілої банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , та пін-код від картки, котрий вона дізналась від потерпілої раніше, повторно, таємно, здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 400 гривень, знявши їх у банкоматі банку «Приватбанк» CAVO5675, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 05.11.2022 в період з 17 год. 26 хв. по 17 год. 27 хв. діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, а саме викраденням грошей з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 , використовуючи для цього раніше викрадену у потерпілої банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , та пін-код від картки, котрий вона дізналась від потерпілої раніше, шляхом вільного доступу, використовуючи термінал для оплати марки «S1VO0JBN», який знаходиться в кафе «Панночка», що по вул. Покровська, 1 с. Овадне, (Оваднівської ОТГ), Володимирського району, Волинської області, повторно, таємно, викрала з неї кошти двома транзакціями на загальну суму 306 грн., належні потерпілій ОСОБА_10 , чим заподіяла останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим та таким, що не відповідає принципам справедливості. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано пом`якшуючі обставини покарання, а саме те, що обвинувачена повністю визнала вину, щиро розкаялася, активно сприяла слідству, повністю відшкодувала шкоду. Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, на підставі ст. 71 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, захисника та обвинуваченої, як, кожен зокрема, апеляційну скаргу підтримували, просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання, прокурора, який апеляційну скаргу заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, апеляційна скарга в цій частині, у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Водночас, доводи захисника про можливість призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням положень ст.69 КК України заслуговують на увагу.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приписами ч.1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно роз`яснень, викладених в п.п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п.8 зазначеної Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02.11.2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Так, судом першої інстанції хоча і враховано, проте не надано належної оцінки тим обставинам, що обвинувачена ОСОБА_8 хоча і раніше судима, вчинила злочин в період іспитового строку, негативно характеризується за місцем проживання, однак, свою вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, повністю відшкодувала шкоду потерпілій, яка претензій не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що обвинувачена ОСОБА_8 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.м.к.п.17).

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_8 повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, що свідчить про її дійсно щире каяття та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Перераховані вище обставини, які в силу положень ч.2 ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 та в сукупності з наведеними даними про її особу, на переконання апеляційного суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а тому дають обґрунтовані підстави суду апеляційної інстанції визначити обвинуваченій ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої даною нормою закону, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд переконаний, що призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а остаточного, з огляду на положення ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.03.2021, буде достатнім та необхідним для виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень і відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

Крім того, призначене покарання, на переконання апеляційного суду, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

З наведених підстав, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_8 зміні в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст.69 КК України зменшити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Залишити призначене ОСОБА_8 судом покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_8 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 березня 2021 року у виді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді