Справа № 452/4321/23
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2023 року м. Самбір

Слідча суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчої судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області 24 жовтня 2023 року надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 23 жовтня 2023 року, погоджене прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна посилаючись на те, що Самбірським РВП ГУ НП у Львівській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000276 від 22 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У клопотанні зазначено, що 22 жовтня 2023 року в чергову частину Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від інспектора ВРПП Самбірського РВП, що ним при перевірці документів громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , останній надав посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , та за допомогою бази ІПНП було встановлено, що надане ним посвідчення, видане на іншу особу, а тому має ознаки підроблення.

У ході опитування ОСОБА_5 , відомо, що 26 червня 1983 року він отримав посвідчення водія АБИ НОМЕР_2 від 26 червня 1983 року у вигляді книжечки червоного кольору. У подальшому, ОСОБА_5 змінив вказане посвідчення водія, з даного приводу звернувся в Самбірський ТСЦ МРЕО, що у м. Самборі по вул. Східна, 216, Львівської області та отримав посвідчення водія нового зразка, серії НОМЕР_1 , видане 2 лютого 2002 року, і став ним користуватись. 22 жовтня 2023 року громадянин ОСОБА_5 будучи зупиненим працівниками поліції, на законну вимогу надав посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , де було встановлення, що за вказаним номером, посвідчення водія видане на іншу особу.

Згідно відомостей з бази МВС ІПНП, посвідчення водія, серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході огляду місця події 22 жовтня 2023 року, посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 2 лютого 2002 року, слідчим вилучено.

Дізнавачем сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000276 від 22 жовтня 2023 року.

Дізнавач сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, просила розгляд клопотання провести у її відсутності. Неприбуття дізнавача не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідча суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі дізнавача та без застосування технічних засобів фіксування процесу, що відповідає приписам ч. 1 ст. 172 КПК та ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши подані докази слід дійти висновку про необхідність задоволення клопотання із наступних підстав.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчою суддею встановлено, що слідчим відділенням Самбірського РВП ГУ НП у Львівській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за

№ 0000276 від 22 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з тим, що 22 жовтня 2023 року в чергову частину Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від інспектора ВРПП Самбірського РВП, що ним при перевірці документів громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , останній надав посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , та за допомогою бази ІПНП було встановлено, що надане ним посвідчення, видане на іншу особу, а тому має ознаки підроблення.

Із копії постанови дізнавача сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про визнання та прилучення до справи речового доказу від 23 жовтня 2023 року вбачається, що посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , який поміщено в спецпакет KIV1145215,, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за

№ 0000276 від 22 жовтня 2023 року, та зберігаються у матеріалах у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява

№ 42310/04) від 21 квітня 2011 року, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28 жовтня 1994 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), заява

№ 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

З`ясовані дізнавачем факти та інформація є тими фактичними обставинами, котрі здатні переконати об`єктивного спостерігача у існуванні факту підроблення документів.

Оглянувши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає до задоволення, шляхом накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 22 жовтня 2023 року, а саме: посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, призначення необхідних експертиз, для встановлення факту підроблення, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні за № 0000276 від 22 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Виконання ухвали, яка виконується негайно, доручити дізнавачу сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду, в строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Повний текст цієї ухвали слідчої судді виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження протягом п`яти днів.

Слідча суддя