Справа № 464/851/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/246/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 6 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Враховуючи особу підозрюваного та обставини вчинення ним злочинних дій, останній зможе: переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 6 лютого 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що строк дії даної ухвали закінчується 3 квітня 2024 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Наголошує, що ОСОБА_7 не потребує такого значного обмеження конституційних прав та може забезпечити свою належну поведінку самостійно.

Звертає увагу, що клопотання слідчого не містить доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Повідомляє, що слідчим суддею не в повній мірі враховано характеризуючі дані підозрюваного, та наявність міцних соціальних зв`язків (наявність дружини та постійного місця проживання), того факту, що ОСОБА_7 не має наміру ухилитися від слідства та суду та впливати на свідків або учасників провадження, буде сприяти встановленню обставин справи.

Адвокат ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не прибув, в тексті апеляційної скарги просив проводити розгляд справи у його відсутності, підозрюваний та прокурор не заперечували проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_6 .

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, та думки учасників процесу, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що неявка апелянта не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, у провадженні СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000115 від 04 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , незважаючи на введення та дію на території України правового режиму воєнного стану, близько 21 год., 4 лютого 2024 року, перебуваючи за адресою м. Львів, вул. Навроцького, 23, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , наніс йому один удар своїм кулаком в область лівої щоки, який не мав небезпеки для здоров`я потерпілого в момент заподіяння, після чого шляхом ривка відкрито викрав (вирвав) з рук потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», IMEI1: НОМЕР_1 , вартістю 4368 грн. з силіконовим чохлом, вартістю 300 грн., та в подальшому з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_7 , спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4668 грн.

5 лютого 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

5 лютого 2024 року слідчий СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

6 лютого 2024 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Сихівського районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Сихівського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я сімейний стан та майновий стан.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в умовах воєнного стану, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчинити нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Аргументи сторони захисту, що ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, не буде продовжувати злочинну діяльність, не буде переховуватися, а сприятиме слідству для з`ясування обставин кримінального правопорушення, колегією суддів розцінюються критично, оскільки такі мають формальний характер.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням насильства.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суд м. Львова від 6 лютого 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4