Провадження № 1-кс/686/8509/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_6 , на незаконне затримання останнього.

В обґрунтування скарги зазначив, що у провадженні слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження №0003446, внесене до ЄРДР 28.09.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Указує, що 04 жовтня 2023 року о 16 год. 05 хв. на робочому місці підприємства «ТІР-паркінг «Інтердизель», розташованому на 274 км. об`їзної дороги сполученням «Чоп-Знам`янка» ОСОБА_6 був фактично затриманий на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КГ1К України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, і в цей же день поміщений до ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП в Хмельницькій області.

На час затримання ОСОБА_6 о 16 год. 05 хв. 04 жовтня 2023 року підстава, передбачена п.1 ч.1 ст.208 КПК України була відсутня, оскільки злочин був вчинений (можливо і не був вчинений) 30 вересня 2023 року, що виключає можливість для висновку про те, що ОСОБА_6 «щойно вчинив злочин». ОСОБА_6 і потерпілий ОСОБА_8 востаннє бачились в м. Хмельницькому по вул. Свободи біля грального закладу «Рlау room» 30 вересня 2023 року, де вели мову про повернення останнім боргу в сумі 52 тис. грн., що не виключає в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України.

Очевидці, в тому числі і потерпілий, безпосередньо після вчинення злочину 30.09.2023 року на ОСОБА_6 не вказували, заяв до правоохоронних органів не подавали, жодні очевидні ознаки на тілі, одязі чи місці події, не вказують, що саме ОСОБА_6 щойно, тобто 04.10.2023 року, вчинив злочин. Таким чином, вважає, що у слідчого ОСОБА_7 жодних підстав, передбачених ч.1 ст.208 КПК України, для затримання ОСОБА_6 не існувало.

Окрім того, о 16 год. 05 хв. слідчий ОСОБА_7 розпочав складати протокол затримання. Захисник прибув на місце затримання лише о 17 год. 05 хв. 04 жовтня 2023 року, до 17 год. 25 хв. проводив конфіденційне побачення з підозрюваним. О 17 год. 37 хв. слідчий ОСОБА_7 вже завершив складання протоколу затримання, що свідчить про те, що фактично весь процес затримання ОСОБА_6 був здійснений до прибуття захисника.

Просить визнати затримання ОСОБА_6 незаконним та негайно звільнити його з ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП у Хмельницькій області.

У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити. Пояснив, що підозра у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, є необґрунтованою. Також повідомив, що між вчиненням (якщо дійсно такий був) злочину та затриманням ОСОБА_6 був розрив у часі, оскільки розмова між потерпілим та підозрюваним щодо повернення грошових коштів мала місце 30.09.2023, а затримано ОСОБА_6 було лише 04.10.2023, а відтак відсутні підстави, передбачені ст. 208 КПК України, які би давали слідчому право проводити негайне затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, вказавши, що 04.10.2023 о 16 год. 05 хв. у порядку ст. 208 КПК України було фактично затримано ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Таке рішення було прийнято у зв`язку з тим, що закінчення злочину згідно обставин, які відбулися фактично і відображені в матеріалах кримінального провадження, відбулося за 10 хв. до моменту затримання, тоді коли підозрюваний отримав кошти від потерпілого в розмірі близько 50 000 грн. Перша вимога з боку підозрюваного була зафіксована 26.09.2023, наступні: 27.09.2023, 30.09.2023 і 04.10.2023. Вимоги передачі коштів відображені в діалогах підозрюваного та потерпілого в Телеграм-каналі, зафіксовані в показаннях потерпілого, у заяві про вчинення злочину. Процедура затримання відповідала вимогам КПК України, з моменту затримання стороною обвинувачення були вжиті заходи для залучення захисника затриманому підозрюваному через Центр безоплатної правової допомоги. Затримання це формальна процедура щодо встановлення часу та місця затримання. ОСОБА_6 був затриманий одразу після вчинення злочину, проміжок часу між вчиненням злочину і затриманням становить 5-10 хв. Уважає, що момент закінчення злочину в даному випадку це можливість отримати кошти і розпорядитися ними, оскільки вимагання є майновим злочином.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, вважаючи, що процедура затримання підозрюваного була дотримана. Пояснила, що орган досудового розслідування виважено підходив до свідчень потерпілого, який при зверненні до правоохоронних органів вказав, що з нього вимагали кошти за день-два до того, як він звернувся до поліції, разом з тим, він не сприймав ці погрози реально, оскільки підозрюваного знає тривалий проміжок часу і неодноразово спостерігав агресивну та хамовиту поведінку ОСОБА_6 . Однак після нанесення удару потерпілий почав реально сприймати такі погрози та вимоги. Особливістю вимагання є те, що погроза у цьому випадку спрямована на майбутнє, і передача майна, майнових прав буде відбуватися у майбутньому. Тому вважати, що у перший момент, коли потерпілий почув вимогу передати кошти, орган досудового розслідування мав реагувати і затримувати особу, хоча і не було передачі грошових коштів та не спричинялися тілесні ушкодження, підстав немає. Діяти на підставі лише показань потерпілого було би нерозсудливо, а тому слід було зібрати і інші докази. Події розвивалися таким чином, що потерпілий з часом змінював своє ставлення до ситуації. З метою вимагання і отримання коштів підозрюваний застосував насилля до потерпілого. Обставин, які би свідчили про порушення процедури затримання, не встановлено. Закінчення вчинення злочину відбулося о 15 год. 59 хв., коли потерпілий перерахував гроші, діючи за вимогами та інструкціями підозрюваного. Після отримання коштів підозрюваний повідомив потерпілому, щоб той видалив його номер телефону і вони будуть поводитися як незнайомі, що свідчить про те, що ОСОБА_6 досяг своєї мети, довів умисел, з яким почав вчиняти дії.

Також прокурор повідомила, що на момент звернення у поліцію потерпілий уже передав підозрюваному 1000 грн., про що повідомив поліцію. 30.09.2023 потерпілий звертався в травмпункт з приводу нанесених йому підозрюваним тілесних ушкоджень і 02.10.2023 надав слідчому документи, зокрема травмкарту на підтвердження спричинення йому тілесних ушкоджень. Після застосування сили потерпілий повідомив, що почав сприймати погрози як реальні та мав намір передати кошти, оскільки у нього були побоювання про своє життя та здоров`я. Злочин був продовжуваний і дії підозрюваного щодо вимагання були послідовні.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження №0003446 від 28.09.2023 року, приходжу до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Ст.ст. 29, 55 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Ч. 1 ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Незважаючи на короткочасність затримання, за характером обмежень прав і свобод воно є одним з найбільш суворих запобіжних заходів, оскільки його застосування безпосередньо пов`язане з обмеженням права людини на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч.5 ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Ч. 5 ст. 206 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; неперевищення граничного строку тримання під вартою; відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчим суддею встановлено, що 04.10.2023 о 16 год. 05 хв. ОСОБА_6 , який перебував за адресою: 274 км. об`їзної дороги сполученням «Чоп-Знамянка» тір-паркінга «Інтердизель», було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У подальшому, 05.10.2023 року ОСОБА_6 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. ст.189 КК України, а саме про те, що « ОСОБА_6 , розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», перебуваючи 26.09.2023 близько 21:00 години поблизу торгово-розважального центру «Оазис», що по вул. Степана Бандери, 2А, у місті Хмельницькому, зустрів свого знайомого ОСОБА_8 та під час спілкування з останнім у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_8 .

В той же час ОСОБА_6 з метою безпідставного одержання чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, висловив ОСОБА_8 вимогу майнового характеру про передачу йому грошових коштів в сумі 60 000 гривень під приводом повернення неіснуючого боргу, при цьому застосувавши фізичну силу, що виразилось у нанесенні ОСОБА_6 двох ударів своїм плечем в область лівої сторони обличчя ОСОБА_8 , та зауваживши останньому у грубій формі з використанням нецензурної лайки та образливих слів, що у разі відмови у передачі вищевказаної суми грошових коштів, ОСОБА_6 вивезе його в ліс та застосує до потерпілого фізичне насильство.

Наступного дня, 27.09.2023 близько 21:20 години потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи біля вищезазначеного торгово-розважального центру, виконуючи пред`явлені ОСОБА_6 вимоги та реально сприймаючи попередньо висловлені погрози застосування до нього фізичного насильства, передав останньому частину грошових коштів в сумі 1 000 гривень, як повернення неіснуючого боргу.

При цьому, ОСОБА_6 , продовжуючи вчиняти протиправні дії, висловив потерпілому повторну вимогу про передачу грошових коштів в загальній сумі 60 000 гривень та знову повідомив, що у разі невиконання такої вимоги до ОСОБА_8 буде застосоване фізичне насильство.

Так, 29.09.2023 близько 19:40 години ОСОБА_6 , перебуваючи біля торгово-розважального центру «Оазис», що по вул. Степана Бандери, 2А, у місті Хмельницькому, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на безпідставне заволодіння грошовими коштами потерпілого, повторно зустрівся з ОСОБА_8 , який в свою чергу, виконуючи пред`явлені ОСОБА_6 вимоги та маючи побоювання за своє життя і здоров`я, передав останньому частину грошових коштів в сумі 7 000 гривень.

Окрім цього, 30.09.2023 близько 19:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу ігрового клубу «Playroom», що за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 22, де зустрівши потерпілого ОСОБА_8 з метою одержання повної суми грошових коштів, які попередньо вимагав в останнього під приводом неіснуючого боргу, продовжуючи свої злочинні дії, різко наніс один удар ліктем своєї руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа. Після нанесення удару ОСОБА_6 , застосовуючи психологічний тиск відносно ОСОБА_8 , повідомив потерпілому про те, що йому відомі відомості про місце проживання батьків ОСОБА_8 та у разі не виконання вимоги щодо передачі решти грошових коштів ОСОБА_6 вчинить протиправні дії відносно близьких родичів потерпілого.

В подальшому, 02.10.2023 о 19:48 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Хмельницькому (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), з метою досягнення своєї протиправної мети, продовжив вимагати у ОСОБА_8 передати решту грошових коштів. При цьому, ОСОБА_6 , використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджеру «Telegram», вчиняючи психологічний тиск відносно потерпілого, надіслав йому повідомлення про закінчення строку передачі ОСОБА_8 грошових коштів. В свою чергу, ОСОБА_8 побоюючись за власну безпеку та безпеку своїх близьких родичів, погодився виконати вимогу ОСОБА_6 та передати йому решту грошових коштів в сумі 52 000 гривень.

Так, 04.10.2023 близько 14:55 години ОСОБА_6 , перебуваючи на території міста Хмельницького (точне місце під час досудового розслідування не встановлено) для досягнення раніше поставленої мети, використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджеру «Telegram» надіслав повідомлення ОСОБА_8 , в якому зазначив реквізити банківського рахунку за № НОМЕР_1 , на який останній повинен перерахувати грошові кошти. Того ж дня, в період часу з 15:29 години по 15:59 години потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Молодіжній у місті Хмельницькому, виконуючи вимоги ОСОБА_6 , за допомогою банківського терміналу АТ КБ «ПриватБанк» здійснив десять переказів готівкових коштів по 4900 гривень та один переказ на суму 1960 гривень на картковий рахунок за № НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , перерахувавши останньому грошові кошти на загальну суму 50 960 гривень.

Таким чином, в результаті незаконних дій щодо вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим ОСОБА_8 та його близькими родичами, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами на загальну суму 58 960 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України».

Підстава затримання у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2023, указана така: «якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення», що означає, що особу було затримано саме в момент вчинення злочину. При цьому, зміст п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України указує на те, що особа, яка вчиняє злочин, має бути затримана саме в той момент, коли вона безпосередньо виконувала об`єктивну сторону злочину.

Скаржник указує на відсутність безпосередності та нерозривності у часі між вчиненням злочину та затриманням особи, а відтак відсутності законодавчо визначених підстав для затримання ОСОБА_6 уповноваженими на те особами без ухвали слідчого судді.

Оцінюючи дані аргументи, слідча суддя виходить з наступного.

Диспозиція вимагання викладена у ч. 1 ст. 189 КК України, зокрема це вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

ВС у справі № 364/365/18 від 07 вересня 2023 року виснував, що відповідно до ст. 189 КК України вимагання - це вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами. З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства. Вимагання слід вважати закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної із вказаними погрозами незалежно від досягнення винною особою поставленої мети.

Отже, склад злочину вимагання належить до усічених, особливість яких полягає в тому, що момент їх юридичного закінчення пов`язується із вчиненням діяння, яке за своїм кримінально-правовим змістом є попередньою злочинною діяльністю та уже початок виконання діяння (у даному випадку висловлення вимоги передачі чужого майна у поєднанні з погрозою насильства над потерпілим) визнається закінченим злочином.

За змістом пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення слідує, що підозрюваний висловлював ОСОБА_8 вимоги передачі грошових коштів 26.09.2023, 27.09.2023, 29.09.2023, 30.09.2023 та 02.10.2023.

При цьому, на виконання незаконних вимог ОСОБА_6 , 27.09.2023 ОСОБА_8 передав останньому 1000 грн., 29.09.2023 7000 грн., а висунута 30.09.2023 вимога передачі грошових коштів супроводжувалося застосуванням відносно потерпілого ОСОБА_8 насильства, яке потягло спричинення тілесного ушкодження перелом кісток носа.

Із пояснень прокурора в судовому засіданні слідує, що саме після застосування насилля потерпілий почав сприймати погрози ОСОБА_6 , якими супроводжувалося вимагання грошових коштів, як реальні, однак вказане суперечить змісту висунутої підозри, де указано, що уже передаючи грошові кошти 27.09.2023, ОСОБА_8 реально сприймав попередньо висловлені погрози застосування до нього фізичного насильства, а виконуючи пред`явлені ОСОБА_6 вимоги 29.09.2023 - мав побоювання за своє життя і здоров`я.

Однак, враховуючи вищевикладене, у будь-якому випадку, інкримінований злочин був закінчений не пізніше 02.10.2023, коли, як слідує із змісту пред`явленої ОСОБА_6 підозри, ним востаннє висувалися вимоги, адресовані потерпілому, щодо повернення грошових коштів.

При цьому посилання слідчого на те, що момент закінчення злочину в даному випадку пов`язувався із можливістю отримати грошові кошти та розпорядитися ними є хибним та таким, що не враховує положень норм матеріального кримінального права, оскільки незалежно від досягнення винною особою поставленої мети, з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вимагання є закінченим злочином. З цих же мотивів слід відхилити аргументи прокурора про те, що закінчення вчинення злочину відбулося о 15 год. 59 хв., коли потерпілий перерахував гроші, діючи за вимогами та інструкціями підозрюваного та досяг свого умислу.

У день затримання, 04.10.2023 між підозрюваним та ОСОБА_8 , з ініціативи потерпілого, відбулося виключно спілкування щодо способу передачі грошових коштів, яке не поєднувалося із висуненням погроз насильства над потерпілим чи його близькими родичами та в ході якого ОСОБА_6 зазначив реквізити свого банківського рахунку, що підтверджується протоколом огляду від 28.09.2023. У день затримання жодних діянь, які би за своїм змістом відповідали об`єктивній стороні вимагання, підозрюваним не здійснювалося.

А тому вважати, що ОСОБА_6 , який перебував на роботі (неофіційно працює у тір-паркінгу «Інтердизель»), був затриманий на місці вчинення злочину неможливо, позаяк станом на момент затримання та за кілька днів до цього злочин (ймовірно скоєний) уже був закінчений, а відтак не існувало як підстави, яка указана в протоколі затримання та давала на це право, так і жодних інших передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Ст. 206 КПК України встановлено обов`язок судді вжити заходів для звільнення особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

П. 1 ч. 5 ст. 206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що слід звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_9 04.10.2023 складено протокол про затримання, з-під варти в залі суду негайно.

У ініційованій скарзі незаконність затримання аргументується також і тим, що весь процес затримання ОСОБА_6 був здійснений до прибуття захисника, чим було порушено право підозрюваного у особливо тяжкому злочині на захист. У цьому контексті слід зазначити наступне.

На підставі повідомлення слідчого ОСОБА_7 від 04.10.2023 № 009-090000675 Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області адвокату ОСОБА_3 було видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 , затриманого на підставі ст. 208 КПК України. Адвокату ОСОБА_3 було доручено забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги та прибути 04.10.2023, о 18 год. 00 хв. до с. Копистин.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; 3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Ч. 1 ст. 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 49 КПК України).

Із моменту затримання ОСОБА_6 , а відтак набуття ним статусу підозрюваного, слідчим було вжито заходів для залучення захисника, однак зупиняти проведення процесуальної дії до його фактичного з`явлення підстав не було.

Затримання особи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення є подією, несподіваною для його учасників, а тому здійснюється без ухвали слідчого судді. При цьому відсутність захисника під час затримання особи у випадку, передбаченому ст. 208 КПК України, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказаний висновок міститься у постанові ВС № 686/23029/18від 08 грудня 2022 року.

Відтак, сама лише відсутність захисника на момент затримання ОСОБА_6 , за умови подальшого досить оперативного вжиття слідчим заходів щодо його призначення, не є підставою для визнання затримання таким, що проведено із порушенням встановленої КПК України процедури.

Щодо вимоги скарги в частині визнання затримання ОСОБА_6 незаконним, то у її задоволенні слід відмовити у зв`язку із тим, що постановлення такого рішення у ході розгляду скарги, поданої у порядку ст. 206 КПК України, не передбачено.

Також ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру;зобов`язання припинити дію;зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Отже, зважаючи на викладене, слідчий суддя не має повноважень на визнання затримання незаконним.

У зв`язку із викладеним, слідча суддя приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

На підставі викладеного, ст.ст.206, 208, 303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання, задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого слідчим віддлення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_9 04.10.2023 складено протокол про затримання, з-під варти в залі суду негайно.

В задоволенні решти вимог скарги, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.10.2023.

Слідча суддя