Справа № 138/1832/23
Провадження №:1-кп/138/213/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000861 від 11.10.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, працюючого інспектором ПС 3 категорії ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня технічна, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ДПС України), перебуваючи в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_4 ), в порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 117, 118 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статусу Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, 29.07.2022, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, викликаних хворобою близьких родичів, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно з відпустки на військову службу без передбачених законодавством поважних причин до військової частини НОМЕР_4 ДПС України, за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту самостійного прибуття 16.06.2023 до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) ТУ ДБР у місті Хмельницькому.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та пояснив, що 02.08.2018 підписав контракт та проходив військову службу у м. Бахмут Донецької області. 10.07.2022 був відправлений на ротацію у м. Могилів-Подільський Вінницької області, а 15.07.2022 - у відпустку в м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, яке знаходиться за 35 км від м. Бахмут, де йдуть активні бойові дії. В ці ж дні його бабуся, яка доглядала з хворим (лежачим) дідусем отримала інсульт. Оскільки батько обвинуваченого покійний ще з 1993 року, мати стосунки з сином та свекрами не підтримує, а дружина з неповнолітніми дітьми виїхала після повномасштабного вторгнення за кордон, ОСОБА_4 змушений був обирати між поверненням на військову службу і доглядом за хворими старими родичами, які фактично виростили його як батьки. Відпустка у обвинуваченого повинна була тривати по 28.07.2022 і 29.07.2022 він повинен був прибути на службу, однак не зробив цього через вказані обставини, усвідомлюючи, що законодавством не передбачено це як поважну причину неприбуття на військову службу ще й в умовах воєнного стану. З 29.07.2022 його вивели поза штат військової частини, а в червні 2023 року він дізнався, що відносно нього відкрито кримінальне провадження і сам звернувся до слідчого ДБР. В розшук не був оголошений і місця проживання свого не змінював. Має двох дітей, віком 3 роки і 5 років, які тимчасово, як біженці, мешкають за кордоном з дружиною. Він на даний час проживає лише з дідусем і є його опікуном, оскільки в березні 2023 року бабуся померла. У скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений, захисник та прокурор погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, досудової доповіді. Перед цим учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Сторони погодились з тим, що факт самовільного залишення обвинуваченим ОСОБА_4 військової частини без поважних причин, вчинений в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), доведений і в судовому засіданні не ставили його під сумнів, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, працює, на утриманні має малолітніх дітей та здійснює догляд за хворим дідусем, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, практично здоровий.

Обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме необхідності догляду за хворим дідусем.

Обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

На підставі викладеного, беручи до уваги досудову доповідь, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 все ж можливе в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України, якщо останній протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України, початок іспитового строку необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, 29.07.2022, не прибувши цього дня на військову службу. Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Положення ч. 1 ст. 75 КК України, які діяли на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, не передбачали заборони звільнення особи від відбування покарання з випробуванням за вказаний злочин. Лише Законом України № 2839 від 13.12.2022 до ч. 1 ст. 75 КК України було внесено відповідні зміни, які почали діяти з 27.01.2023. З огляду на вказане суд застосовує в даному разі ч. 1 ст. 75 КК України в редакції Закону України № 1576-ІХ від 29.06.2021, яка діяла станом на 29.07.2022, оскільки згадані зміни до КК України погіршують становище обвинуваченого.

Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин, що дозволить ОСОБА_4 пройти належне і достатнє перевиховання та виправлення.

З огляду на вказане, а також на законослухняну процесуальну поведінку обвинуваченого упродовж провадження у справі без застосування жодного з запобіжних заходів, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу останньому.

Керуючись ст. 4, 12, 50, 63, 65-67, 75, 76, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. 165 КВК України, ст. 349 ч. 3, 368-370, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 76 КК України на час проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 10 серпня 2023 року.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1