УХВАЛА

іменем України

Справа № 126/2254/23

Провадження № 1-кс/126/884/2023

"21" вересня 2023 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі дізнавача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника

ТОВ "Агрофірма "Джулинка" адвоката ОСОБА_5 , представника

Джулинської сільської ради ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000143 від 05.09.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Старший дізнавач сектору дізнання ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000143 від 05.09.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України з тих підстав, що як стверджує до Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури надійшов рапорт працівника правоохоронного органу про те, що посадові особи ТОВ "Агрофірма Джулинка" за межами населеного пункту на землях запасу самовільно засіяли земельні ділянки орієнтованою площею 87,80 га (кадастровий номер :06:001:0112) та 15,00 га (кадастровий номер :05:002:0353).

05.09.2023 відомості за вказаним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 05.09.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що за межами с. Джулинка Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області у напрямку с. Берізки-Бершадські наявна земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0112, площею 87,8 га, яка перебуває у комунальній власності та відноситься до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також за межами с. Берізки-Бершадські Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області наявна земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0353, площею 15 га, яка перебуває у комунальній власності та відноситься до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Під час проведення досудового розслідування 08.09.2023 проведено огляди земельних ділянок з кадастровими номерами :06:001:0112 площею 87,8 га та :05:002:0353 площею 15 га і встановлено, що на всій території вказаних земельних ділянок наявні насадження соняшника, земля із ознаками обробітку, на момент огляду рослини соняшника в процесі дозріванні, частково є сухими, мають забарвлення темного кольору, шапки соняшника схилені до землі. Присутній під час огляду головний спеціаліст відділу земельних відносин архітектури та містобудування Джулинської сільської ради ОСОБА_7 вказав, що вказані земельні ділянки перебувають у власності Джулинської сільської ради та на момент огляду в оренду нікому не передавалися, достовірно кому належать посіви соняшника йому не відомо.

Відповідно договорів оренди землі № 187/2 від 11.12.2012, укладених Бершадською районної державною адміністрацією з ТОВ «Агрофірма Джулинка» земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0112, площею 87,8 га перебувала в оренді до 11.12.2022 та відповідно договору оренди 187/1 від 11.12.2012, укладеного Бершадською районної державною адміністрацією з ТОВ «Агрофірма Джулинка» земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0353 перебувала в оренді до 11.12.2022.

Після закінчення договорів оренди жодних правочинів щодо продовження договорів оренди вказаних земельних ділянок не здійснювалось.

Окрім цього, Джулинської сільською радою за підписом голови ОСОБА_8 здійснено офіційне повідомлення ТОВ «Агрофірма Джулинка» в особі його керівника ОСОБА_9 за вихідним № 195/022-09/323 від 30.03.2023 про неможливість обробітку земельної ділянки у зв`язку із закінченням договору оренди та необхідності створення громадського пасовища. Після цього Джулинською сільською радою 22.08.2023 за вихідним номером 496/02.2-09/08.23 спрямовано лист до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що виявлено факт самовільного обробітку вказаних земельних ділянок ТОВ «Агрофірма Джулинка», керівником якої є ОСОБА_9 для вжиття заходів щодо цього порушення.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Разом з тим, згідно відкритих даних право користування вищевказаними земельними ділянками для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на даний час за будь-якою особою не зареєстровано.

Відповідно до абз. 16 ч.1 ст. 1 «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельних ділянок та вирощування на них сільськогосподарської культури - соняшника.

У зв`язку з цим виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані посіви сільськогосподарської культури соняшника, які розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами: :06:001:0112 площею 87,8 га та :05:002:0353 площею 15 га як на речові докази.

Згідно з абзацом сьомим ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що станом на 2023 рік становить 536800 грн.), якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді чи суду Національному агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їх економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що виявлений посів сільськогосподарської культури соняшника на земельних ділянках з кадастровими номерами: :06:001:0112 площею 87,8 га та :05:002:0353 площею 15 га має значення речового доказу по даному кримінальному проваджені, оскільки є об`єктом, набутим кримінально протиправним шляхом та враховуючи те, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та в даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, старший дізнавач просить накласти арешт на посіви сільськогосподарської культури соняшника, який розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами: :06:001:0112 площею 87,8 га та :05:002:0353 площею 15 га, які знаходяться за межами населеного пункту с. Джулинка Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області та с. Берізки-Бершадські Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області; передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (код ) в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 1924 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» посіви сільськогосподарської культури - соняшника, які знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами: :06:001:0112 площею 87,8 га та :05:002:0353 площею 15 га, які знаходяться за межами населеного пункту с. Джулинка Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області та с. Берізки -Бершадські Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області.

Старший дізнавач ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просять накласти арешт на майно посіви соняшника, як речовий доказ. В цьому кримінальному провадженні підозра ще нікому не пред`явлена.

Представник ТОВ "Агрофірма "Джулинка" адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що не знає чи вони засіяли ці площі, чи хтось інший. Ці земельні ділянки були в оренді в товариства, чи знаходяться зараз в оренді він не знає, хоча з відповідними листами вони звертались в кінці 2022 року до сільської ради про продовження договорів оренди. В них є така практика, що з метою зручності обробітку земельних ділянок вони дозволяють обробити їхню ділянку, а їм дозволяють обробити чиюсь іншу. Вважає, що сільській раді шкода не заподіяна, оскільки сільська рада не має права сіяти, обробляти посіви та реалізовувати урожай.

Представник Джулинської сільської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що вказані земельні ділянки належать сільській раді, до кінця 2022 року вони були в оренді ТОВ «Агрофірма «Джулинка», а потім в продовженні оренди було відмовлено. Люди в громаді бажають, щоб ця земля використовувалася під пасовище. За раніші листи в минулому році вона не знає. Люди кажуть, що їм потрібне пасовище.

Заслухавши дізнавача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника ТОВ "Агрофірма "Джулинка" адвоката ОСОБА_5 , представника Джулинської сільської ради ОСОБА_6 , дослідивши додані до клопотання докази та матеріали кримінального провадження № 0000143 від 05.09.2023, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

До Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури надійшов рапорт працівника правоохоронного органу про те, що посадові особи ТОВ "Агрофірма Джулинка" за межами населеного пункту на землях запасу самовільно засіяли земельні ділянки орієнтованою площею 87,80 га (кадастровий номер :06:001:0112) та 15,00 га (кадастровий номер :05:002:0353).

05.09.2023 відомості за вказаним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 05.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що за межами с. Джулинка Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області у напрямку с. Берізки-Бершадські наявна земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0112, площею 87,8 га, яка перебуває у комунальній власності та відноситься до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також за межами с. Берізки-Бершадські Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області наявна земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0353, площею 15 га, яка перебуває у комунальній власності та відноситься до земель сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Під час проведення досудового розслідування 08.09.2023 проведено огляди земельних ділянок з кадастровим номером :06:001:0112 площею 87,8 га та :05:002:0353 площею 15 га та встановлено, що на всій території вказаних земельних ділянок наявні насадження соняшника, земля із ознаками обробітку, на момент огляду рослини соняшники в процесі дозріванні, частково є сухими, мають забарвлення темного кольору, шапки рослин схилені до землі. Присутній під час огляду головний спеціаліст відділу земельних відносин архітектури та містобудування Джулинської сільської ради ОСОБА_7 вказав, що ці земельні ділянки знаходяться у власності Джулинської сільської ради та на момент огляду в оренду нікому не передавалися, кому належать посіви соняшника, йому не відомо.

Відповідно до договорів оренди землі: № 187/2 від 11.12.2012, укладеного Бершадською районної державною адміністрацією з ТОВ «Агрофірма Джулинка», земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0112, площею 87,8 га перебувала в оренді до 11.12.2022; № 187/1 від 11.12.2012, укладеного Бершадською районної державною адміністрацією з ТОВ «Агрофірма Джулинка», земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0353 перебувала в оренді до 11.12.2022.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» (Hentrich v. France)» від 22 вересня 1994 року, серія А № 296-А, пункт 42, та «Кушоглу проти Болгарії» 10 травня 2007 року, заява № 48191/99, підпункти 4962). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, пункти 69, 73, серія A № 52).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти росії» висловлено правову позицію, згідно з якою при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Главою 10 розділу ІІ КПК України визначено заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування. Згідно зі статтею 131 цього Кодексу одним із таких заходів, що застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Статтею 132 КПК України встановлено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які здійснюються лише на підставі ухвали слідчого судді або суду (за винятком випадків, передбачених цим Кодексом). Зокрема, ч.3 ст. 132 КПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5 ст. 132 КПК України).

Стороною обвинувачення не доведено, що сільськогосподарська культура, якою засіяні зазначені земельні ділянки та яка вирощується на них, належить до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України; клопотання дізнавача не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні; розмір завданої значної шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання дізнавачем не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна, на яке накладається арешт, і завданої шкоди.

Крім того, орган досудового розслідування на порушення вимог ч.5 ст. 132, ч.2 ст. 171 КПК України не долучив до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посіву олійної культури, якою засіяні земельні ділянки та які на них вирощуються, не визначив стан розвитку та стадію зрілості посіву, шляхи збереження і збору врожаю.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання дізнавача про накладення арешту на майно як речовий доказ та відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Порядок арешту майна врегульовано главою 17 розділу ІІ КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, і у цьому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (містить ознаки речового доказу).

Частиною одинадцятою статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно із ч.2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Отже, матеріали клопотання містять лише докази того, що вказані земельні ділянки використовуються без правовстановлюючих документів. Відсутні будь-які докази існування обґрунтованої підозри ТОВ "Агрофірма "Джулинка" чи його учасників у вчиненні кримінального правопорушення у виді самовільного зайняття земельних ділянок, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000143 від 05.09.2023 та в межах якого подане зазначене клопотання.

Жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваною.

Слід також зазначити, що у клопотанні дізнавач не довів наявності підстав для арешту посіву сільськогосподарських олійних культур та необхідності накладення арешту.

У клопотанні не вказано, що майно, яке слід арештувати, відповідає критеріям, зазначеним у частині третій статті 170 КПК України, і не наведено цих критеріїв.

Крім цього, санкція ч.1 ст. 197-1 КК України не передбачає конфіскації майна або спеціальної конфіскації, що також не відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Посів сільськогосподарських олійних культур (соняшнику) не може розглядатися як речовий доказ кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КПК України, у розумінні ст. 98 цього Кодексу, а отже, накладення арешту на вказане майно прямо суперечить приписам ст.ст. 170, 173 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає клопотання безпідставним, необґрунтованим, незаконним і таким, що не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Тому в задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно посіви соняшника загальною площею 102.2 га необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000143 від 05.09.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1