н/п 1-кп/174/50/2023
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2023 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000120 від 02.06.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Зарафшан Новоійської області, Узбекистан, громадянин України, розлучений, освіта професійно-технічна, не працює, військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.03.2001 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42, ст.46-1 КК України (всі в редакції КК України від 28.12.1960) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

- 27.03.2002 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 22.10.2003 з П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 26 днів;

- 30.01.2004 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.05.2007 по відбуттю строку покарання;

- 27.11.2007 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 05.12.2014 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.5 ст.72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 06.05.2016 по відбуттю строку покарання;

- 15.09.2020 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. 24.03.2022 звільнений від відбуття покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022,затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 до 18 серпня 2023 року.

ОСОБА_5 , 22.05.2023, близько 12:50 год., тобто в умовах воєнного стану, знаходився біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , де побачив у раніше знайомого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Realme C21Y», в результаті чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 .

В той же день, тобто 22.05.2023, близько 13:00 год., ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з наплічної сумки синього кольору, яка знаходилась на будівельних лісах, розміщених на даху ганку вищевказаного під`їзду, викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Realme C21Y» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , бувший у використанні, в робочому стані, вартістю 2907,00 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 13 липня 2023 року між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставини, яка пом`якшує його покарання, якою є щире каяття, та покарання, яке він повинен понести за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на розсуд суду, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено і може виконати взяті на себе зобов`язання, надав суду покази, відповідно до яких свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 22.05.2023, вдень, зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 , який разом з напарником виконували роботи по утепленню квартири в будинку. Деякий час спілкувалися, випив трохи пива, а коли потерпілий заліз на ліса, витягнув у нього з сумки, яку він залишив, мобільний телефон та пішов. Поїхав у м.П`ятихатки, де познайомився з чоловіком, у якого цей телефон обміняв на інший. Потім пожалкував про вчинене, хотів поміняти телефони назад, але цей чоловік вже не погодився. У вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.

Прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, пояснив, що угода відповідає вимогам КК України та КПК України, інтересам суспільства, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_4 надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що вона відповідає вимогам процесуального закону, інтересам обвинуваченого, наслідки її укладення та затвердження судом обвинувачений розуміє, тому просить угоду затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно з якою просить розглянути справу у його відсутність, підтримав надану ним прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості та не заперечує проти її затвердження судом (а.с.15,27).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005; «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008), а також враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, на обліку лікарів психіатра, нарколога не перебуває, розлучений, не працює (а.с.45,48,49).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі,звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт, накладений 19.06.2023 слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області на мобільний телефон марки «Realme C21Y» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (а.с.37-38) слід скасувати.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Realme C21Y» чорного кольору, 3/32 GB, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який згідно квитанції № 1039 від 14.06.2023 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.36) слід повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472,473, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 липня 2023 року, укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений 19.06.2023 слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області на мобільний телефон марки «Realme C21Y» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - скасувати.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Realme C21Y» чорного кольору, 3/32 GB, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який згідно квитанції № 1039 від 14.06.2023 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1