Справа № 601/2649/23
Провадження № 1-кс/601/1025/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання слідчого ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Білогір`я Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні дітей немає, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2023 слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000707 від 22.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 21 вересня 2023 року біля 20 год. 20 хв., водій ОСОБА_5 керував вантажним автомобілем «RENAULT-PREMIUM» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, червоного кольору, без пасажирів та вантажу, рухався автомобільною дорогою Р-26 сполученням «Остріг-Кременець-Почаїв-Радивилів», в межах вул. Шумська, с. Новостав, Шумської ТГ, Кременецького району, Тернопільської області, у напрямку від м. Кременець, Тернопільської області до м. Шумськ, Кременецького району, Тернопільської області.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до господарства №35, громадянки ОСОБА_7 , що по вул. Шумська, с. Новостав, що розташований зліва відносно його руху водій ОСОБА_5 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі Правила дорожнього руху або ПДР), а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, із змінами та доповненнями (надалі - ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій ОСОБА_5 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та, рухаючись у вказаному напрямку смугою руху до м. Шумськ, в порушення вимог пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху», і належного виконання його вимог), 12.3 ПДР, виявивши небезпеку для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу рухомого об`єкту, який знаходиться на проїзній частині дороги, відповідно негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і під час руху керованого вантажного автомобіля «RENAULT-PREMIUM» р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд передньою правою частиною транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час знаходився на проїзній частині дороги.

У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження з якими каретою швидкої допомоги був доставлений до реанімаційного відділення КНП «Шумська МЛ» Шумської міської ради, і від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході стаціонарного лікування у цьому лікувальному закладі.

Порушення водієм ОСОБА_5 , вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху, і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із зазначеними наслідками водій ОСОБА_5 достовірно знаючи, що внаслідок вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди, тобто його протиправними діями були спричиненні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , і він такими діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, а останній внаслідок наїзду вантажним автомобілем «RENAULT-PREMIUM» р.н. НОМЕР_1 впав на правий трав`яний газон, що розташований справа від проїзної частини дороги, по напрямку руху до м. Шумськ, Кременецького району, Тернопільської області, у зв`язку з чим перебував в безпорадному стані, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень самостійно, без сторонньої допомоги був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, тобто діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами завідомо залишив потерпілого ОСОБА_8 , без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, в порушення вимог п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзаці 5 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості не вжив зазначених заходів та не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР України, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі не повідомив своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди на вантажному автомобілі «RENAULT-PREMIUM» р.н. НОМЕР_1 , і поїхав до місця проживання, залишивши пошкоджений вантажний автомобіль, а сам пішов до місця свого проживання.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , згідно з вимогами п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні слідчого підстави, просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив відносно задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра відносно ОСОБА_5 складена поспіхом та є дуже сумнівною. Не встановлені основні обставини справи. Зокрема, на даний час, не встановлено: чи виявлені пошкодження на транспортному засобі підозрюваного взагалі мають якесь відношення до події, яка трапилась 25.09.2023, чи отримані травми потерпілим могли бути спричинені внаслідок наїзду автомобіля, який механізм наїзду, де саме знаходився пішохід, чи мав водій об`єктивну можливість побачити людину, слідчий експеримент не проведений. Прокурор посилається на те, що водій достовірно все знав, однак доказів цього немає. Гальмівний шлях на місці події відсутній. ОСОБА_5 спокійно приїхав додому, залишив авто на подвір`ї, не втікаючи, нічого не підозрюючи і не приховуючи. У випадку, наявності в нього умислу, він хоч би помив автомобіль, він мав всі можливості для цього. Однак, цього він не зробив. Мало того, коли прийшли працівники поліції він їх добровільно пустив на подвір`я, дозволив оглянути авто, а потім сам все зробив для того, щоб перевезти до поліції транспортний засіб. ОСОБА_5 повністю співпрацює із слідством і вразі встановлення причетності його автомобіля до ДТП та його вини буде відшкодовувати завдану шкоду. Однак, зараз взагалі незрозуміло хто ще винен в ДТП. В підозрі всі дані є припущеннями. На даний час, найсуворіший запобіжний захід у вигляді взяття під варту, взагалі не виправданий та не обґрунтований. Ризики не підтверджені.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000707 від 22.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст135, ч.2 ст.286 КК України.

22.09.2023 відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, яке останній отримав 22.09.2023.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

За відсутності заперечень щодо процесуального статусу підозрюваного при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Отже, при вирішенні поставленого питання слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених критеріїв в їх взаємозв`язку.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі Murrаy v.United Kingdom , 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України, а саме завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, що спричинило смерть особи та порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України, а саме це підтверджує: витяг з ЄРДР №0000707 від 22.09.2023; витяг з ЄРДР №0000709 від 22.09.2023, постановою про об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань від 22.09.2023, протокол огляду місця ДТП від 22.09.2023, протоколом допиту свідка від 22.09.2023, протоколом огляду місцевості від 22.09.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 22.09.2023, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22.09.2023, протоколом допиту свідка від 22.09.2023, протоколом допиту свідка від 23.09.2023, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.09.2023, лікарським свідоцтвом про смерть №489 від 22.09.2023.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненими кримінальними правопорушеннями.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкриміновані злочини до тяжких і передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років.

Досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_5 активні дії щодо впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду цього клопотання слідчим суддею.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про наявність двох ризиків кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини, відповідно до ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України;

- інкриміновані кримінальні правопорушення КК України відносяться до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнилося 45 повних років;

- підозрюваний неодружений, дітей немає;

- ОСОБА_5 не працює;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий.

Щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

ОСОБА_5 проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Білогірської селищної ради №5508 від 27.09.2023 року. В судовому засіданні підозрюваний пояснив, що там він проживає більше 6 років.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, його вік, беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_5 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжких злочинів не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою).

З урахуванням встановлених обставин справи, відсутністю на час розгляду цього клопотання висновків з необхідних експертиз, зважаючи на належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , який не був затриманий та сприяє слідству в досудовому розслідуванні, у зв`язку із цим слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання забезпечить мету застосування запобіжних заходів та можливість контролю за поведінкою підозрюваного з боку органу досудового розслідування та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваного.

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та встановлення ризиків кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, які кореспондуються з встановленими ризиками кримінального провадження, а саме: з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк особистого зобовязання та дії покладених на нього обов`язків встановлюється слідчим суддею до 23 год. 59 хв. 21 листопада 2023 року в межах строку досудового розслідування.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками по справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_5 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків до 23 год. 59 хв. 21 листопада 2023 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого ОСОБА_6 .

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28.09.2023 року о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1