ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3572/23 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/646/23 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 206 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11.05. 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.05. 2023 року повернуто клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , поданого в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та звільнення його з-під варти.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та розглянути клопотання по суті, постановивши ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_7 з під варти.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на хибність висновків суду, оскільки під час проведення досудового розслідування ОСОБА_7 знаходився під юрисдикцією саме Київського районного суду м. Харкова, так як його справа там розглядалась. Вважає, що суддя помилково ототожнила межі територіальної юрисдикції суду, в яких знаходиться ОСОБА_7 і межі територіальної юрисдикції суду, в яких знаходиться установа СІЗО, в якій утримується ОСОБА_7 На думку захисника, диспозиція ст. 206 КПК України говорить саме за територіальну юрисдикцію суду в межах якої знаходиться особа, а не установа тримання особи під вартою.

Вважає рішення судді пронезаконне тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним, оскільки відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29.03.2023 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, останній день запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 був 07.05.2023, включно, а 02.05.2023 суддя приймає рішення та продовжує ОСОБА_7 , строк тримання під вартою, на 60 діб, без визначення застави, що на думку захисника, прийняте поза межами строку досудового розслідування, оскільки строк досудового розслідування був до 07.05.2023, хоча 02.05.2023 досудове розслідування тривало, без поновлення його строку. На думку захисника, ОСОБА_7 досі утримується під вартою у Харківському СІЗО без будь-яких підстав.

Захисник вважає, що оскаржуваною ухвалою порушено право затриманого на доступ до правосуддя, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а позбавлена свободи людина, - звільненню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник та підозрюваний підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 11.05.2023 до Київського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в порядку ст.206 КПК України, на незаконне тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_7 та звільнення його з-під варти, в якому захисник просив розглянути дане клопотання безпосередньо за участю підозрюваного ОСОБА_7 , забезпечивши присутність останнього в залі судового засідання разом з його захисником та негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі судового засідання, як особу, яка незаконно позбавлена свободи у зв`язку з закінченням строку запобіжного заходу, обраного на період дії строку досудового розслідування, який сплинув після 07.05.2023.

Відмовляючи заявнику в прийнятті клопотання, суд виходив із системного аналізу положень Конституції України, а саме статті 19, згідно якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та керувався положеннями ст. 206 КПК України, зокрема ч.ч.1-3 ст. 206 КПК України, якими передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи, за умови, якщо слідчий суддя отримав з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку. В цьому випадку, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчий суддя вважав, що не уповноважений розглядати подане клопотання, оскільки, з наданого до Київського районного суду м. Харкова прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 листа від 11.05.2023 вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003123 від 07.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України та кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України 10.05.2023 переданий для розгляду по суті до Чугуївського міського суду Харківської області, тобто, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003123 від 07.10.2022 закінчено, направленням до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 .

Оскільки з клопотання захисника вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 утримується в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що територіально віднесено до Новобаварського району міста Харкова, слідчий суддя дійшов висновку, що це є підставою для повернення захиснику його клопотання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком ухвали слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах Закону та норм кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення та ін.) та звільнення особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положенням ст. 206 КПК України забезпечується процесуальний механізм звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. Положення ст. 206 КПК України, мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи, а відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді, вона повертається.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Крім того, слідчий суддя згідно ст. 3 КПК України здійснює судовий контроль саме на стадії досудового розслідування і правом вирішувати питання запобіжного заходу щодо особи зі статусом обвинуваченого не наділений.

У даному випадку не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20-22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст. 31 КПК України) та не регламентує діяльність слідчого судді.

З аналізу статей глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак, відповідно до норм КПК України клопотання, заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчій суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. З урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року N 223-559/0/4-13).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) "кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом". А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_7 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0003123 від 07.10.2022, обвинувальний акт за яким 10.05.2023 переданий для розгляду по суті до Чугуївського міського суду Харківської області.

Відповідно до змісту ухвали, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003123 від 07.10.2022 закінчено направленням до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 .

З клопотання захисника вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 утримується в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що територіально віднесено до Новобаварського району міста Харкова.

Враховуючи те, що слідчий суддя уповноважений діяти виключно в рамках закону, нормами якого, зокрема ч. 1 ст. 206 КПК України встановлено розгляд такого роду скарг (клопотань) тим слідчим суддею, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, слідчий суддя Київського районного суду міста Харкова дійшов обґрунтованого висновку, що дане клопотання не підлягає розгляду у Київському районному суді м. Харкова, оскільки, в даному випадку, здійснення контролю та вирішення питань законності та доцільності тримання під вартою обвинуваченого належить виключно до повноважень суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», що належить до Новобаварського району м. Харкова

За таких обставин, у слідчого судді Київського районного суду м. Харкова відсутні правові підстави для розгляду скарги по суті та реагування в порядку ст. 206 КПК України, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про повернення клопотання, поданого в порядку статті 206 КПК України, адвокату ОСОБА_8 .

При цьому, колегія судді роз`яснює скаржнику його право на звернення з даним клопотанням до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, а саме до Жовтневого районного суду м. Харкова.

За таких обставин, немає підстав ставити під сумнів обґрунтованість висновків слідчого судді, зазначених в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованої думки, щодо порушення заявником вищевказаних норм закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.6,7,9,206,303-306,309,392,393,404,405,407,418, 423,424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11.05. 2023 року про повернення захиснику підозрюваного за ч.1 ст.111-1 та ч.6 ст.111-1 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , клопотання, поданого в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне тримання останнього під вартою, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4