Справа №:755/5669/23
Провадження №: 1-кс/755/1255/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" травня 2023 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлія Севського району, Брянської області, рф, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001600 від 30.04.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

слідча СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчої судді із зазначеним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 30.04.2023 приблизно о 12 год 00 хв ОСОБА_5 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 повернулись з ринку додому, що за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на кухні вищевказаного житла між ними, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, почався словесний конфлікт на побутову тему. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті іншої людини, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_7 та, схопивши обома руками її шию, почав душити. Від вказаного ОСОБА_7 почала чинити спротив та вкусила ОСОБА_5 за ліву руку. Не зважаючи на вказане, ОСОБА_5 продовжив душити ОСОБА_7 , після чого штовхнув останню на крісло. Після цього знову наблизився до ОСОБА_7 та продовжив душити останню з метою заподіяння смерті, однак вказані протиправні дії до кінця довести не зміг, так як вони були припинені свідком ОСОБА_8 .

Внаслідок злочинних дій потерпілу ОСОБА_7 госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД» з діагнозом: стан після удушення (асфіксія), де надано вчасну та необхідну медичну допомогу та врятовано життя.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі. Просив задовольнити, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, який за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, злочин вчинено до дружинин з якої він проживав у одному помешканні, тому існують ризики, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, перешкоджання проведення досудового розслідування іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також у судовому засіданні заслухано свідка ОСОБА_9 , який є братом підозрюваного. Він пояснив, що спілкується з братом переважно по телефону, деколи приїжджав в гості. Під час відвідин конфліктів не бачив. Брат до пенсії працював, характеризує його з позитивної сторони. Він проживає у кімнаті в комунальній квартирі та не заперечує, щоб брата відпустили на домашній арешт за цим місцем проживання.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки її підзахисний і сам постраждав від дій потерпілої, на ньому виявлені синці та укус. Це був сімейний конфлікт і тому всі обставини до кінця не з`ясовані. Підзахисний є пенсіонером, ніколи раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання брата.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав захисника та просив застосувати до нього домашній арешт. Пояснив, що не душив потерпілу, а просто відштовхнув її. В цей день він зранку вживав алкогольні напої, а потім пішов на ринок. Після цього дружина почала на нього сварити, що він розкидав речі, н кидатись на нього. Він почав її відштовхувати. Насильство до дружини раніше не застосовував.

Слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, свідка, дослідивши надані матеріали, дійшла такого висновку.

За вказаним фактом 30 квітня 2023 року відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер 0001600.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідча обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розписки підозрюваного та захисника щодо вручення їм копій клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчою виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

30 квітня 2023 року о 15 год 40 хв - ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

30 квітня 2023 року - ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, слідча суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

У судовому засіданні, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, наявними у справі доказами, зокрема копіями: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30 квітня 2023 року, протоколу допиту потерпілої від 01.05.2023, довідки з КМКЛШМД, протоколу огляду місця події від 30 квітня 2023 року, протоколів допиту свідків від 30.04.2023, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 30.04.2023, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У межах вказаного кримінального провадження прокурор вказав на такі існуючі ризики, як: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Слідча суддя враховує, що запобігання ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування і суду та перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства, а тому вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_5 вплинути на свідків та потерпілу, слідча суддя враховує, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слід зазначити, що 20 червня 2022 року Верховна Рада України ратифікувала "Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами", відому як "Стамбульська конвенція". 1 листопада 2022 року Стамбульська конвенція набула чинності.

Держави, які ратифікували дану Конвенцію взяли на себе зобов`язання, окрім іншого, передбачати механізми захисту від всіх форм насильства щодо жінок та домашнього насильства та сприяти міжнародній співпраці у цьому напрямку.

Насильство проти жінок є універсальним за віком, класом та походженням. Правопорушники та жертви існують серед усіх верств населення. Страждають не лише потерпілі, але й діти, що стають свідками насильства, також зазнають травм. Від насильства страждають жінки будь-якого віку та походження, хоча деякі особливо вразливі.

Попри певні законодавчі зміни у сфері домашнього насильства в Україні, статистика свідчить, що кількість випадків домашнього насильства з кожним роком зростає, проте не завжди державі вдається ідентифікувати такі правопорушення та притягнути винних до відповідальності, забезпечивши тим самим належний захист постраждалих від можливих випадків домашнього насильства в майбутньому.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Левчук проти України» (Levchuk v. Ukraine) no. 17496/19 від 03 вересня 2020 року п. 78-80 Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що проблема домашнього насильства, яке може мати різні форми, - від фізичного нападу до сексуального, економічного, емоційного насильства або словесної образи - виходить за межі обставин конкретної справи. Це загальна проблема, яка в тій чи іншій мірі непокоїть усіх держав-членів та не завжди лежить на поверхні, оскільки часто постає в контексті особистих стосунків або закритих систем (рішення в справі Володіної, згадане вище, п. 71).

У різних справах, залежно від індивідуальних обставин цих справ, Суд попередньо розглядав проблему домашнього насильства відповідно до статей 2, 3, 8 та 14 Конвенції (див. рішення в справі «Талпіс проти Італії» (Talpis v. Italy), № 41237/14, п. 100, від 2 березня 2017 року). У всіх цих справах Суд встановив, що згідно з Конвенцією, органи державної влади мають позитивне зобов`язання розробити та застосувати належну нормативно-правову базу, що забезпечить ефективний захист від актів домашнього насильства (див. рішення в справах «Беваква та С. проти Болгарії» (Bevacquaand S. v. Bulgaria), № 71127/01, п. 65, від 12 червня 2008 року; «А. проти Хорватії» (A. v. Croatia), №55164/08, п. 60, від 14 жовтня 2010 року; «Хайдуова проти Словаччини» (Hajduova v. Slovakia), №2660/03, п. 46, від 30 листопада 2010 року).

У зв`язку з цим Суд постановив, зокрема, що там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала неодноразових актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів (див., mutatismutandis, рішення в справі «Ірина Смірнова проти України», №1870/05, пп. 71 та 89, від 13 жовтня 2016 року). Серед іншого, ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя (див., mutatismutandis, згадане вище рішення в справі «Хайдуова», п. 46, та «Ірина Смірнова», там само). Якщо встановлено, що на конкретну особу націлені систематичні дії, і за ними ймовірно йтимуть подальші випадки насильства, окрім реагування на конкретні випадки, органам влади може бути запропоновано вжити відповідних заходів загального характеру для боротьби з основною проблемою та запобігання жорстокому поводженню в майбутньому (див. рішення у справах «Дордевіч проти Хорватії» (Рorрeviж v. Croatia) №41526/10, пп. 92-93 та 147-49, ЄСПЛ, 2012 р.; та Ірини Смірнової, цитоване вище, там само).

У рішенні ЄСПЛ «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey), № 33401/02, п. 132, ЄСПЛ, 2009 рік) Суд зазначив, що обставини справи свідчать про систематичні прояви насильства, якого, із щораз більшою інтенсивністю, зазнавали заявниця та її мати, - тяжкість цих проявів була достатньою для обґрунтування потреби вжити превентивних заходів, - а також про постійні загрози життю та безпеці обох жінок. Відтоді, як встановили попередні факти домашнього насильства з боку чоловіка заявниці, ризик рецидиву був значним. Органи влади знали про таку ситуацію, а мати заявниці за два тижні до загибелі повідомляла прокуратуру про безпосередню загрозу своєму життю й викликала поліцію. Відтак ризик смертельного нападу був передбачуваний.

Суд відзначає, що органи влади не оцінювали тієї міри загрози, яку становив собою чоловік заявниці, та ухвалили рішення про те, що тримання її чоловіка під вартою мало б непропорційний характер. Вони не ухвалювали рішення з цих питань. За будь-яких обставин у питанні домашнього насильства права кривдника не можуть переважати над правом постраждалої на життя та недоторканність.

Під час розгляду клопотання з протоколів допитів свідків (дочки, внука та сусідки підозрюваного) встановлено, що у сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 було чимало випадків домашнього насильства до всіх членів сім`ї. Саме тому слідча суддя не вважає за можливе задовольнити клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 за місцем проживання його брата.

Під час безпосереднього допиту у судовому засіданні ОСОБА_9 не навів переконливих аргументів щодо можливості контролювати поведінку підозрюваного та не допустити його спілкування з потерпілою та свідками. Крім того, ним не надано підтверджуючих документів щодо права власності на вказане житло, а також згоди всіх проживаючих у ньому.

Водночас слідча суддя критично ставиться до ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки дані вказівки є формальними та не підтверджуються жодними матеріалами, долученими до клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він пенсіонер, проживає у м. Києві, раніше не судимий.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам, клопотання слідчої необхідно задовольнити.

Підстав для обрання до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, слідча суддя не вбачає, оскільки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, його впливу на потерпілу та свідків по справі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відомостей, які би свідчили про неможливість тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.

Крім того, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідча суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке пов`язано із застосуванням насильства, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, також дають підстави слідчій судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись, ст. 176-178, 182-184, 186, 194, 196, 197, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання - з 15 год 40 хв 30 квітня 2023 року по 28 червня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляд домашнього арешту - відмовити.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та підозрюваному.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 30 хв 05 травня 2023 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1