Номер провадження: 11-сс/813/1379/23
Справа № 509/4411/23 1-кс/509/732/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000371 від 30 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 17 години 30 хвилин 30 вересня 2023 року без визначення розміру застави.

Вимоги наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, не має можливості знищити речові докази, оскільки всі вони знаходяться в розпорядженні сторони обвинувачення, а також не має наміру здійснювати вплив на свідків та вчиняти інші злочини.

Крім того захисник в апеляційний скарзі поставив під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування неповнолітній ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 26 липня 2023 року о 15 годині, під час дії введеного на території України воєнного стану, він перебуваючи біля Калаглійської ЗЗСО Овідіопольської селищної ради за адресою: Одеська область, Одеський район, село Калаглія, вулиця Шкільна 25, зустрівся із своїми друзями - неповнолітніми ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким повідомив, про намір здійснити проникнення та викрадення грошових коштів з будинку ОСОБА_14 . На пропозицію ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погодились. Окрім цього, ОСОБА_8 обумовив із учасниками час початку вчинення злочину на 28.07.2023 о 23 годині 40 хвилин, місце початку - біля місця мешкання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , а також необхідність застосування засобів маскування у вигляді предметів для приховування обличчя, темного одягу, наявності рукавичок тощо.

Так, 28.07.2023 приблизно о 23 годині 40 хвилин, усі співучасники ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прийшли та зустрілись біля території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , звідки, усі четверо пішли з АДРЕСА_2 , де підійшли до території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_14

ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 впевнившись в тому, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_14 , а саме перелізли через металевий паркан. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_13 зайняв обумовлену позицію, яка дозволяла забезпечення контролю за обстановкою та надавала можливість попередити співучасників про появу сторонніх осіб.

В подальшому, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_14 , у ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнає нападу. З метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, діючи умисно, розуміючи, що в приміщенні в яке ведуть окремі двері з території двору - спальна кімната, відпочиває ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом зламу вхідних дверей, за допомогою винайденої на території будинку металевої палиці, проникають у приміщення де знаходився ОСОБА_14 .

Знаходячись в приміщенні спальні, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжуючи злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, побачивши ОСОБА_14 , який прокинувся, починають наносити удари руками, ногами та металевою палицею в різні частини тіла ОСОБА_14 , після чого кладуть ОСОБА_14 на підлогу, заводять обидві руки за спину, та зв`язують їх за спиною за допомогою попередньо винайденого на території будинку металевого дроту. Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді порушення права власності іншої особи, починають вимагати у ОСОБА_14 надання грошових коштів, при цьому продовжуючи нанесення умисних тілесних ушкоджень, в результаті чого ОСОБА_14 повідомляє місце знаходження 60 000 гривень, які зберігав у скляній банці, в шафі приміщення спальні, які знайшов ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , витягли ОСОБА_14 з будинку до внутрішнього двору території будинку, а самі в цей же час продовжили пошуки інших грошей, які могли бути в інших приміщеннях. За результатами пошуку додаткових грошових коштів, нічого не знайдено.

Приблизно о 03 годині 00 хвилин 29.07.2023 територію домоволодіння ОСОБА_14 покинули ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_11 залишились, та перетягли зв`язаного ОСОБА_14 назад у приміщення спальної кімнати, попередньо зв`язавши останньому ноги за допомогою наявних на території двору електричними дротами, ременем та шнурками. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 також покинули територію домоволодіння ОСОБА_14 , із викраденими грошима в розмірі 60 000 гривень, у невідомому напрямку, тим самим, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , завдали потерпілому ОСОБА_14 , матеріальний збиток на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень

31 липня 2023 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом огляду в АДРЕСА_2 від 30.07.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 30.07.2023 р.; протоколом обшуку у ОСОБА_13 в АДРЕСА_1 від 30.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.07.2023; наданими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_13 від 31.07.2023; наданими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_11 від 31.07.2023; протоколом обшуку у ОСОБА_8 в АДРЕСА_4 від 31.07.2023; протоколом обшуку у ОСОБА_11 в АДРЕСА_5 від 31.07.2023; протоколом обшуку у ОСОБА_12 в АДРЕСА_6 від 31.07.2023; протоколом огляду у ОСОБА_13 в АДРЕСА_1 від 01.08.2023; протоколом пред`явлення речей для впізнання свідку ОСОБА_15 від 01.08.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 01.08.2023 та іншими доказами у їх сукупності.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, в якій суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 є неповнолітньою особою, а отже максимальне покарання яке може бути йому призначене становить 10 років позбавлення волі (ст.102 КК України). .

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд переконаний, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінального переслідування.

Апеляційний суд враховує характер та обставини вчиненого злочину, який був скоєний групою осіб, при цьому саме ОСОБА_8 виступив його організатором та за версію органу досудового розслідування приймав активну участь у його плануванні та організації.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що у випадку застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу існують ризики того, що він буде перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, а також може продовжувати вчиняти нові злочини.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями пункту 1) ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин був вчинений із застосуванням насильства до потерпілого.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3