Справа № 314/1715/23
Провадження № 1-кс/314/1035/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001648 від 26.10.2022 відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке надійшло до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_3 ,

ОСОБА_7 ,

особи щодо якої вирішується питання

про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява захисника адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001648 від 26.10.2022 відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке надійшло до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру. Заяву обґрунтовано тим, що головуючий суддя ОСОБА_4 під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу порушив норми процесуального права, зокрема призначив судову психіатричну експертизу у закладі, який не можна вважати незалежним, не з`ясував думки учасників провадження із вказаного питання, не мав доказів медичних установ щодо неадекватної поведінки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні захисники, особа щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , на задоволенні заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_4 наполягали.

Прокурор з приводу заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_4 заперечував, вважаючи його необґрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_4 , вислухавши учасників провадження, дійшов таких висновків.

За приписами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

За приписами ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Отже, законом чітко визначено підстави відводу чи самовідводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Вказане кореспондується із правовою позицією викладеною в ухвалі від 01.03.2012 Верховного суду у справі № 5-15п12.

Враховуючи викладене, суд не може не дійти висновку, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, мають бути доведеними, відвід вмотивований, аргументований.

Об`єктивні та переконливі докази, які підтверджують наявність підстав для відводу головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001648 від 26.10.2022, передбачені ст. 75, 76 КПК України, суду не надані.

Незгода заявника із процесуальними рішеннями та діями судді, не є обставиною, що викликає сумнів у неупередженості судді, а отже не є підставою для відводу головуючого судді у кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд дійшов беззаперечного висновку, що факт упередженості головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001648 від 26.10.2022 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке надійшло до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, не знайшов свого підтвердження під час розгляду заяви, а відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75,80,372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

22.09.2023