Справа № 357/9504/23
У Х В А Л А

про домашній арешт

09 серпня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у закритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рокитне, Київська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003227, яке внесене до ЄРДР 02 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, старший слідчий ОСОБА_6 просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту; заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 2 (двох) місяців, але не більше строку досудового розслідування; зобов`язати ОСОБА_4 виконувати обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , а саме: кабінету № 47, що знаходиться в Білоцерківському районному управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3, кожного понеділка, у період часу з 09:00 до 10:00 год.; не відлучатися за межі Білоцерківського району Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

На його думку, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, існує ризик того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто вчинити дії, про які зазначено у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На його думку, про можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує, відсутність міцних соціальних зв`язків.

На його думку, про можливість впливу на потерпілу та свідків свідчить обізнаність підозрюваного про їх місце проживання, спосіб життя та можливість ухилитися від кримінальної відповідальності.

На його думку, про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень свідчить наявність у підозрюваного судимостей, відсутність моральних принципів, з огляду на кримінальне правопорушення, у якому останній підозрюється.

На його думку до ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, адже у нього відсутні поручителі, а особисте зобов`язання не зможе попередити установлені ризики та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не застосовувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки він не матиме можливості себе забезпечувати продуктам харчування, оскільки не зможе працювати. Зазначав, що він працює неофіційно, виконує різні роботи, нещодавно перекривав дахи, а також він ремонтує мотоцикли.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, вказував, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину є необґрунтованою, оскільки не підтверджена доказами, саме кримінальне провадження розпочате із заяви бабусі, що свідчить про надуманість подій зазначених у підозрі, ризики наведені органом досудового розслідування не підтверджені належними доказами.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зазначає, що залежно від доведеності вище вказаних обставин, КПК України встановлює перелік рішень, які може ухвалити слідчий суддя.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідчий суддя, на стадії досудового розслідування, може застосувати запобіжний захід, про який просить прокурор, тільки у випадку, якщо останній доведе, що:

-існує обґрунтована підозра, у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя зазначає, що обрання запобіжного заходу, на стадії досудового розслідування, можливе лише стосовно підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, особа набуває статусу підозрюваного, у таких випадках:

-їй повідомлено про підозру, порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України;

-вона затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення;

-щодо неї складене повідомлення про підозру однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України, особа набуває статусу підозрюваного, зокрема, у випадку вручення їй повідомлення про підозру, в день його складення слідчим або прокурором.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного, що стверджується розпискою про отримання повідомлення про підозру від 31 липня 2023 року.

Згідно з повідомленням про підозру від 31 липня 2023 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, тобто у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, членом сім`ї, за таких фактичних обставин:

« ОСОБА_4 з червня 2021 року спільно проживає разом з ОСОБА_7 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

01 липня 2023 року близько 13 год. у ОСОБА_4 , який перебував в квартирі АДРЕСА_4 , разом з ОСОБА_8 та усвідомлював, що у квартирі відсутні інші сторонні особи, які могли б завадити його злочинним діям, розуміючи що в одній кімнаті з ним на сусідньому ліжку знаходиться неповнолітня, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій стосовно ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо неповнолітньої особи, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити нормальний фізичний, психічний соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, лежачи на ліжку в житловій кімнаті, обличчям до неповнолітньої ОСОБА_8 приспустив свої шорти та спідню білизну, оголивши таким чином свій статевий орган, після чого торкався його руками, здійснюючи акт онанізму в присутності дитини, чим задовольняв в такий спосіб свої статеві потреби та статеву пристрасть, тобто вчиняв розпусні дії щодо неповнолітньої особи».

Слідчий суддя зазначає, що КПК України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра».

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», заява № 42310/04).

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже, наявність чи відсутність обґрунтованої підозри, слідчий суддя установлює на основі наданих сторонами кримінального провадження доказів.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , слідчому судді, надані такі матеріали:

-витяг з ЄРДР, про кримінальне провадження № 0003227 від 02 липня 2023 року, за ч. 2 ст. 156 КК України;

-заява ОСОБА_9 , про злочин від 03 липня 2023 року;

-рапорт старшого інспектора-чергового ОСОБА_10 від 02 липня 2023 року;

-протокол огляду місця події від 02 липня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 03 липня 2023 року;

-протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 06 липня 2023 року;

-висновок психолога за результатами проведеного опитування неповнолітньої дитини ОСОБА_8 від 06 липня 2023 року;

-характеристика ОСОБА_8 ;

-акт обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 03 липня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 03 липня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 03 липня 2023 року;

-пояснення ОСОБА_4 від 02 липня 2023 року;

-висновок судово-психіатричного експерта № 740 від 21 липня 2023 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 03 серпня 2023 року;

-протокол допиту підозрюваного від 31 липня 2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, оскільки згідно зі ст. 89 КПК України, суб`єктом, який може визнати докази недопустимими є суд, слідчий суддя не вирішує питання допустимості доказів, які надані на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 .

Отже, дослідивши надані до клопотання, про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , матеріали, слідча суддя переконана, що пред`явлена йому підозра є обґрунтованою, оскільки про його можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення, свідчать показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , яка є єдиним очевидцем події, про яку зазначено в повідомленні про підозру, яка підтвердила, що 01 лютого 2023 року, ОСОБА_4 займався онанізмом в її присутності та інші обставини цієї події.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 740 від 21 липня 2023 року, ОСОБА_8 здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для провадження та може надавати відповідні показання, не виявляє ознак підвищеної навіюваності та схильності до фантазування.

Отож, у слідчого судді, відсутні підстави не довіряти наданим неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 показанням.

Варто зауважити, що вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення.

На цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя не має права наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що в контексті п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, закон вимагає від прокурора довести наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один з вище перелічених ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 посилався на наявність ризиків, які передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, що ОСОБА_4 може вчиняти спроби:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Надаючи оцінку доводам прокурора, запереченням підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , слідчий суддя, зазначає про таке.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Отже, перевіряючи наявність ризику переховування, слідчий суддя має врахувати ступінь тяжкості можливого покарання, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з місцем проживання.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

На думку слідчого судді, тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

У розрізі сказаного, слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за вчинення якого санкція передбачає покарання, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

До того ж, у ОСОБА_4 відсутнє офіційне працевлаштування, він не навчається, не одружений, дітей не має, утриманців не має, тобто відсутні будь-які соціальні зв`язки, які можуть запобігти спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду чи/або органу досудового розслідування, зважаючи на ступінь тяжкості покарання, яке йому загрожує.

Отже, зважаючи на стадію досудового розслідування, враховуючи наведені вище дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у разі, якщо до ОСОБА_4 не застосувати запобіжний захід, існує ризик, що він може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування чи/або суду.

У свою чергу, оцінюючи наявність ризику впливу на свідків та потерпілу, слідчий суддя зазначає, що слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, про що зазначено у частинах 1, 2 статті 23 та статті 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що без застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу, останній знаючи дані, місце проживання, спосіб життя потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з якими був тривалий час пов`язаний сімейним побутом та взаємними обов`язками, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення може незаконно впливати на них, оскільки згідно з показів сусідів ОСОБА_4 неодноразово бив ОСОБА_7 та вчиняв сімейні сварки.

У свою чергу, про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, на думку слідчого судді може свідчити наявність судимостей у підозрюваного, рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності, наявність інших кримінальних проваджень стосовно нього тощо.

Слідчому судді доказів наявності у ОСОБА_4 судимостей не надано, а також не підтверджено, що його репутація свідчить про те, що він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя відхиляє посилання прокурора на ризик, передбачений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, у випадку ОСОБА_4 прокурор має довести, що запобігти установленим ризикам неможливо, за допомогою: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави.

Слідчий суддя вважає, що прокурором цей обов`язок виконаний, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що з огляду на зазначені визначення перелічених запобіжних заходів, жоден з наведених не обмежує пересування підозрюваного, окрім того такий запобіжний захід, як особиста порука вимагає, щоб певна особа надала письмове зобов`язання про поручительство за виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчою суддею установлено, що жодна особа не зверталася до суду із заявою про взяття ОСОБА_4 на поруки, про застосування застави останній не звертався.

Отже, оскільки існує ризик впливу на потерпілу, яка є неповнолітньою і проживає в одному населеному пункті з підозрюваним, він обізнаний про її місце проживання, слідчий суддя погоджується, що більш м`які, аніж домашній арешт, запобіжні заходи не зможуть запобігти установленим ризикам.

За таких обставин, зважаючи на доведеність усіх обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя обирає ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту і покладає на нього запропоновані обов`язки.

Ухвалюючи таке рішення, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя, окрім наявності ризиків, враховує: вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, родини, утриманців, відсутність роботи або місця навчання, майновий стан підозрюваного, репутацію підозрюваного, відсутність у підозрюваного судимостей, відсутність ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Визначаючи період доби у який слід заборонити підозрюваному залишати житло, слідчий суддя, враховує, що існує ризик впливу на потерпілу, яка є неповнолітньою і проживає в одному населеному пункті з підозрюваним, він обізнаний про її місце проживання, а тому для захисту останньої від впливу ОСОБА_4 , йому належить заборонити покидати житло цілодобово, оскільки нічний домашній арешт не захистить потерпілу, він його можливого впливу на неї, адже не зможе унеможливити контакти ОСОБА_4 з потерпілою.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_4 працевлаштований, слідчий суддя відхиляє, оскільки ця обставина не підтверджена доказами, окрім того, на думку слідчого судді, інтереси кримінального провадження переважають над правом ОСОБА_4 на працю.

Отож, за викладених обставин, слідчий суддя клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 задовольняє.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 194, 309-310 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 2 (двох) місяців, але не більше строку досудового розслідування.

Зобов`язати ОСОБА_4 виконувати обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , а саме: кабінету № 47, що знаходиться в Білоцерківському районному управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3, кожного понеділка, у період часу з 09:00 до 10:00 год.;

2) не відлучатися за межі Білоцерківського району Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_4 обов`язків покласти на слідчого у кримінальному провадженні № 0003227, яке внесене до ЄРДР 02 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибути до місця свого проживання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 14 серпня 2023 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_14