Провадження № 11-сс/824/952/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участі:

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, щодо невнесення відомостей про кримінального правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви за № 895 від 22 червня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, щодо невнесення відомостей про кримінального правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви за № 895 від 22 червня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні вищезазначеної скарги.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Проте, до ЄРДР вносяться не будь які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Заявники у поданій скарзі на бездіяльність з невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про можливе прийняття суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 неправосудного рішення, фактично не погоджуються з ухваленими процесуальним рішенням судді, використовуючи заяву як позапроцесуальний спосіб оскарження, поряд з тим, відсутність в заяві обставин, які б вказали на наявність розумних сумнівів в правосудності вказаного судового рішення, а відтак суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року та зобов`язати слідчого центрального ДБР внести відомості в ЄРДР за текстом заяви-повідомлення № 895.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам процесуального права.

Також звертає увагу, що норма ст. 214 КПК вказує, що відомості слід вносити з текстів заяв, які можуть мати ознаки злочинів.

Наголошує, що вони довели факти злочинів відповідачів по цивільному позову, також довели і факти злочинів по заяві № 895.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що з аналогічного питання щодо невнесення відомостей до ЄРДР суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 було винесено протилежне за суттю і змістом судове рішення, на що апелянт звертає увагу колегії суддів.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити її в повному обсязі ,

вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскаржувана ухвала Печерського районного суду міста Києва постановлена 20 грудня 2022 року, а її копія була отримана 30 ОСОБА_5 30 грудня 2022 року.

З матеріалів провадження слідує, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 20 грудня 2022 року подана ОСОБА_5 04 січня 2023, тобто, з урахуванням дати отримання оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження у взаємозв`язку з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вказані вимоги були дотримані не в повному обсязі.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22 червня 2021 року до Державного бюро розслідувань було подано заяву № 895 про вчинення кримінального правопорушення, однак, до ЄРДР відомості, відображені в ній, внесені не були, кримінальне провадження за фактами, викладеними в ній, зареєстровано та розпочато не було.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому згідно із п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та абз. 5 п. 1 глави 2 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Така законодавча конструкція ч. 1 ст. 214 КПК України має на меті забезпечити виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його дієвості.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в них об`єктивних фактичних даних, які б дійсно свідчили про наявність фактів та обставин, які у своїй сукупності вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз поданої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заяви про вчинення кримінального правопорушення, дає колегії суддів підстави прийти до висновку про наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак складу злочину та підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

Однак, відомості за вказаною заявою до ЄРДР внесені не були, викладені в ній обставини, в порушення вимог КПК України, органами досудового розслідування перевірені не були, внаслідок чого, для поновлення своїх прав, особа звернулася за судовим захистом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Такий висновок відповідає і рішенню Конституційного Суду України у справі №3-180/2018 (1644/18) за конституційною скаргою від 17 червня 2020 року, згідно п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань таза наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Однак, в порушення вказаних вимог закону, суд першої інстанції не перевірив дій уповноважених органів й, по суті, перебравши їх функцію, оцінив наведені в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення обставини самостійно, чим, то суті, виконав завдання органів досудового розслідування.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була розглянута лише в частині можливого прийняття суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 неправосудного рішення, однак, вказана скарга стосувалася й дій посадових осіб Офісу Генерального прокурора та Державного Бюро розслідувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було допущено поверхневий розгляд скарги, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала винесена без дотримання вимог кримінального процесуального закону, є належним чином не обґрунтованою та не вмотивованою, а судом першої інстанції було допущено істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили прийняти законне рішення.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, оскільки на даному етапі колегія суддів не може в повному обсязі надати оцінку викладеним в ній обставинам.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, щодо невнесення відомостей про кримінального правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви за № 895 від 22.06.2021 року - скасувати.

Призначити новий розгляд скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Судді ________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3