УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року

м. Київ

справа № 357/3292/23

провадження № 51-4389 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з положеннями ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2020 року до призначеного покарання за цим вироком остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років і 10 місяців позбавлення волі.

На вказаний вирок ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої 15 червня 2023 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, якою повернув апеляційну скаргу обвинуваченому у зв`язку з тим, що скаржник пропустив строк на апеляційне оскарження та не навів достатніх підстав для задоволення клопотання про його поновлення.

Зокрема, у своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 як на підставу для такого поновлення посилався на введення воєнного стану в Україні та пошук ним адвоката для одержання належної правової допомоги, а тому з урахуванням зазначеного повідомлення, на думку обвинуваченого, в цьому випадку строк подання апеляційної скарги був пропущений з поважних причин.

Указані вище доводи колегія суддів апеляційного суду не визнала достатніми і поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження указаного вище вироку суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження й повернув його апеляційну скаргу, оскільки вказані ним причини пропуску зазначеного строку є поважними, а тому ухвала Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги, додані копії судових рішень та інших документів, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Положенням ст. 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами потрібно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК строк подачі апеляційної скарги на вирок місцевого суду становить тридцять днів з дня його проголошення.

Як встановив суд апеляційної інстанції за змістом оскаржуваної ухвали, обвинувачений ОСОБА_4 був присутній 06 квітня 2023 року в судовому засіданні в суді першої інстанції під час розгляду провадження та в той же день отримав копію вироку.

При цьому доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що його розписка про отримання копії вироку від 06 квітня 2023 року не відповідає дійсності, бо він копії насправді не отримував, не можуть братися до уваги за наявності такого документу у матеріалах справи, про що вказує в оскаржуваній ухвалі апеляційний суд й фактично підтверджує сам ОСОБА_4 .

З урахуванням цього посилання ОСОБА_4 на те, що не отримання ним копії вироку 05 квітня 2023 року підтверджується тим, що текст вироку був оприлюднений в ЄДРСР 10 квітня 2023 року, жодним чином не спростовує можливість отримання ним його копії у день проголошення вироку.

Апеляційну скаргу на указаний вище вирок місцевого суду, як зазначено в ухвалі апеляційного суду й не заперечується у касаційній скарзі, ОСОБА_4 подав 15 травня 2023 року, до якої долучив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2023 року, апеляційний суд вказав, що воно не містить належного обґрунтування причин неможливості подання ним апеляційної скарги в період з 06 квітня 2023 року до 08 травня 2023 року (06 травня 2023 року - субота).

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи обвинуваченого про те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану ним було пропущено строк на подання апеляційної скарги, є непереконливими, оскільки саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, не могло йому перешкодити подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.

Також за змістом оскарженої ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 не було наведено будь-яких обставин, які б свідчили про те, що він об`єктивно був позбавлений можливості отримати правову допомогу та реалізувати своє право на апеляційне оскарження у строк, визначений КПК України для подання апеляційної скарги.

При цьому за змістом указаного вище вироку місцевого суду ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а строк відбування покарання йому вирішено було обраховувати з моменту фактичного затримання. Касаційна скарга ОСОБА_4 також надійшла поштою з його адреси у с. Терезине Білоцерківського району Київської області.

Крім того, як зазначається в ухвалі апеляційного суду, інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні не було наведено, й в матеріалах кримінального провадження вони були відсутні.

Враховуючи вказане, апеляційний суд не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження й ухвалою від 15 червня 2023 року обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 йому повернув.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції не вжив заходів для об`єднання в одне провадження двох справ щодо нього, які перебували на розгляді в суді, а також його доводи щодо незгоди з кваліфікацією його діяння за ч. 4 ст. 185 КК України в аспекті кваліфікуючої ознаки щодо вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану, не мають впливу на аспекти законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали апеляційного суду щодо відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження конкретного вироку місцевого суду й повернення апеляційної скарги.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, наданих копій судових рішень й інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Тому, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3