УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000316 від 17 серпня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 204 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що детективами Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316 від 17 серпня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 204 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 організували незаконне виготовлення підакцизноi групи товарів пального (бензин, дизель), що становить загрозу для життя і здоров`я людей, яке в подальшому реалізовують через мережу власних незаконних АЗС.

На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року працівниками ТУ БЕБ у м. Києві та Київській області проведено обшук офісного приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ТОВ «В.Н.С.», ЗАТ «Фабрика «Комбі» та перебуває у користуванні (оренді) ТОВ «Форс Гард» з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 204 КК України, та мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, під час якого виявлено та вилучено: документи бухгалтерського обліку, чорнові записи, чорнові документи звітності, робочі блокноти; два системних блока; грошові кошти загальною сумою 639 737 грн.

Детективом у кримінальному провадженнi 19 квітня 2023 року винесено постанову про визнання речовим доказом вилучених в ході обшуку вищезазначених предметів.

Вищевказані речі, сиcтемні блоки відповідають ознакам знаряддя злочину, оскільки використовуються ТОВ «Форс Гард» в злочинній діяльності, яка полягає у незаконному виготовленні підакцизної групи товарів пального, яке в подальшому реалізується через мережу власних незаконних АЗС. Грошові кошти набуті злочинним шляхом внаслідок здійснення незаконної діяльності.

Таким чином, з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на речі, вилучені в ході обшуку проведеного 18 квітня 2023 року за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 3-А, оф. (кв.) № 3, яке належить на праві приватної власності ТОВ «В.Н.С.», ЗАТ «Фабрика «Комбі» та перебуває у користуванні (оренді) ТОВ «Форс Гард», оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а саме, до зміни вилучених предметів, які визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, тому прокурор звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просив його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 3-А, яке на праві власності зареєстровано за ТОВ «В.Н.С.» та Закритим акціонерним товариством «Фабрика «Комбі», проте з протоколу обшуку вбачається, що його було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належить ОСОБА_10 . Водночас, приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває в оренді ФОП ОСОБА_11 , що підтверджується договором оренди приміщення від 20 січня 2021 року. Грошові кошти, які були вилучені належать ФОП ОСОБА_11 , що підтверджується договором позики та податковою декларацією єдиного податку - фізичної особи підприємця. Враховуючи викладене, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, вилучене в ході неправомірно обшуку, тому не набуває правового статусу, визначеного КПК України, що свідчить про відсутність правових підстав для його арешту.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею установлено, що детективами Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316 від 17 серпня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 204 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 18 квітня 2023 року, під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: документи бухгалтерського обліку, чорнові записи, чорнові документи звітності, робочі блокноти; два системних блока; грошові кошти загальною сумою 639 737 грн.

Постановою старшого детектива відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 від 19 квітня 2023 року вищевказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Пунктом 1 частини другої статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Разом з тим прокурором не доведено наявність правових підстав для арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді від 06 квітня 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 3-А, яке на праві власності зареєстровано за ТОВ «В.Н.С» та Закритим акціонерним товариством «Фабрика «Комбі» та перебуває у користуванні ТОВ "Форс Гард".

Водночас, зі змісту протоколу обшуку від 18 квітня 2023 року вбачається, що обшук було проведено за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 323316893 від 19 лютого 2023 року вбачається, що за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 3-А, нежилі приміщення № 1,2,3,4 (групи приміщень № 2) (літ. А) на праві власності належать ТОВ «В.Н.С», нежиле приміщення № 2 (в літ. А) належить Закритому акціонерному товариству «Фабрика «Комбі». У той же час, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 337462912 від 29 червня 2023 року квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_10 .

Відповідно до договору оренди приміщення від 20 січня 2021 року, укладеного між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11 , остання є орендарем приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Договір діє до 20 жовтня 2023 року.

Крім того, прокурором у клопотанні не зазначено та в судовому засіданні не доведено, що ФОП ОСОБА_11 має відношення до зазначеного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що обшук був проведений у приміщенні, дозвіл на проведення обшуку якого не надавався слідчим суддею.

Частиною першою статті 233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Під час судового розгляду прокурором не було надано доказів, які б свідчили про те, що обшук у квартирі був проведений за добровільною згодою власника, або ухвалу слідчого судді, якою легалізовано проведений обшук.

Крім того, згідно з частинами першою-другою статті 168 КПК України тимчасово вилучити майно можна під час законного затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 КПК України, або під час обшуку, огляду.

З матеріалів клопотання вбачається, що в порядку статей 207, 208, 298-2 КПК України нікого затримано не було, а обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведено без будь-яких правових підстав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Таким чином, усе вилучене під час неправомірного обшуку майно не набуває відповідного правового статусу. В силу вищенаведених положень КПК України, вилучені під час обшуку предмети, речі та документи, є недопустимими доказами, оскільки їх вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної з порушенням норм кримінального процесуального законодавства.

Отже, вилучене під час несанкціонованого обшуку майно не може вважатись допустимими доказами, і відповідно законні підстави для накладення арешту на безпідставно вилучене майно, в тому числі для збереження речових доказів, у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту, у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених статтями 170-173 КПК України, для накладення арешту на майно.

Відповідно до частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000316 від 17 серпня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 204 КК України, відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1