Справа № 761/9110/23
Провадження № 1-кс/761/6155/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного управління ДБР, розташованого у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим від 24.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000703, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022,

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного управління ДБР, розташованого у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим від 24.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000703, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як невмотивованої та передчасної, оскільки слідчим не наведено правових підстав для відмови у визнанні потерпілим, як такої, що порушує його права та законні інтереси, чим штучно обмежено процесуальні права останнього.

Також, у скарзі перед слідчим суддею порушується питання про зобов`язання слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України.

У зв`язку з чим, оскаржувана постанова суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, у скарзі порушується питання про її скасування та зобов`язання слідчого - визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000703 від 16.12.2022 та надати йому пам?ятку про права та обов?язки потерпілого.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу, з мотивів наведених у ній, просив її задовільнити.

Слідчий будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не прибув.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного управління ДБР, розташованого у м. Києві розглянувши заяву ОСОБА_3 від 20.02.2023 та матеріали кримінального провадження № 0000703 від 16.12.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, постановив відмовити ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000703 від 16.12.2022.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах кримінального провадження, яке розслідується за ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий послався те, що об`єктом злочину за ч. 1 ст. 366 КК України є суспільні відносини у сфері нормального функціонування державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій- наявність потерпілого не передбачена складом вказаного кримінального правопорушення.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Так, зазначені слідчим доводи щодо відмови у визнані потерпілим ОСОБА_3 не є обґрунтованими підставами для відмови у визнанні потерпілим, оскільки у своїй заяві про визнання потерпілим ОСОБА_3 повідомив про заподіяння йому моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ч. 1 ст. 9 КПК України, передбачено, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, в тому числі, встановити чи спростувати вид і розмір шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, а не перекладати свій обов`язок на потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами потерпілого у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Що ж стосується прохання порушеного у скарзі перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 , то в цій частині слід в відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними повноваження слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, не передбачено кримінальним процесуальним законодавством України винесення відповідної постанови, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

А тому враховуючи, що постанова слідчого скасована, ОСОБА_3 являється потерпілим у кримінальному провадженні № 0000703 від 16.12.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, з моменту подання відповідної заяви про залучення потерпілим.

Керуючись ст. ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного управління ДБР, розташованого у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим від 24.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000703, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022, - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 24.02.2023 року слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного управління ДБР, розташованого у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000703, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В іншій частині скаргу, залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя