КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та цивільного позивача ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , за яким між сторонами укладено мирову угоду, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 265 000 гривень моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 221 000 гривень матеріальної шкоди.

Згідно з вироком суду, 14 червня 2020 року приблизно о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи у хворобливому стані технічно справним автомобілем марки «Хюндай Санта Фе» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Академіка Палладіна у місті Києві, зі сторони проспекту Перемоги у напрямку бульвару Академіка Вернадського та допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, підпункту «б» п. 2.9, п.п. 10.1, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого, навпроти будинку № 24 здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав в третю смугу проїзної частини Академіка Палладіна, де здійснив зіткнення з нерухомим автомобілем марки «Сузукі Гранд Вітара», д.н.з. НОМЕР_3 , з автомобілем марки «Фольксваген Таурег», д.н.з. НОМЕР_4 , автомобілем марки «Ніссан Х-Трейл», д.н.з. НОМЕР_5 , який в свою чергу передньою частиною контактував із задньою частиною нерухомого службового автомобіля марки «Мітсубіші Аутлендер», д.н.з. НОМЕР_6 (на синьому фоні).

Внаслідок вищевикладеного відбулось затискання пішохода ОСОБА_8 між передньою частиною автомобіля марки «Ніссан Х-Трейл», д.н.з. НОМЕР_5 , і задньою частиною автомобіля марки «Мітсубіші Аутлендер», д.н.з. НОМЕР_6 (на синьому фоні), та наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка виконувала свої службові обов`язки щодо оформлення адміністративного матеріалу.

В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_11 та ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_12 - тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2023 року щодо ОСОБА_6 в частині цивільного позову, затвердивши мирову угоду, укладену між потерпілим ОСОБА_8 , цивільним позивачем ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 16 грудня 2021 року:

1. Цивільний відповідач визнає свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 14 червня 2020 року в м. Києві по пр. Академіка Палладіна (надалі -ДТП). Цивільний відповідач, щиро розкаюється у вчиненому та приймає на себе обов`язок відшкодувати Потерпілому та Цивільному позивачу завдану внаслідок вказаної пригоди шкоду в сумах та на умовах, визначених даною Мировою угодою.

2. Потерпілий та Цивільний позивач беруть на себе обов`язок прийняти від Цивільного відповідача відшкодування завданої шкоди в сумах та на умовах, визначених даною Мировою угодою.

3. Цивільний відповідач бере на себе зобов`язання по сплаті Потерпілому 265000,00 (двісті шістдесят п`ять тисяч) гривень як відшкодування завданої моральної шкоди в день укладення даної Мирової угоди.

4. Цивільний відповідач бере на себе зобов`язання по сплаті Цивільному позивачу 221000,00 (двісті двадцять одна тисяча) гривень як відшкодування завданої майнової шкоди в день укладення даної Мирової угоди.

5. Потерпілий підтверджує, що Цивільним відповідачем повністю компенсовано всю моральну шкоду, завдану йому внаслідок ДТП. Цивільний позивач підтверджує, що Цивільним відповідачем повністю компенсовано всю майнову шкоду, завдану їй внаслідок ДТП.

6. Потерпілий та Цивільний позивач приймають вибачення Цивільного відповідача, його щире каяття, та підтверджують, що не мають до Цивільного відповідача жодних претензій майнового та/або морального характеру та не матимуть таких претензій у майбутньому.

7. Потерпілий та Цивільний позивач просять суд найбільш м`якого для Цивільного відповідача покарання.

8. Потерпілий та Цивільний позивач відмовляються від вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

9. Сторонам відомі та зрозумілі наслідки ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди, передбачені положеннями ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

10. Сторони просять суд затвердити дану Мирову угоду та закрити провадження в частині цивільного позову, поданого Потерпілим та Цивільним позивачем та який розглядається в межах справи №759/19740/20.

11. Сторони підтверджують, що умови Мирової угоди відповідають їх волі, дана угода укладена добровільно та без жодного примусу, угода не є фіктивною чи удаваною, а наміри Сторін відповідають змісту зобов`язань, визначених Мировою угодою. Сторони заявляють, що даною Мировою угодою не порушуються права будь-яких третіх осіб.

12. Дана Мирова угода складена українською мовою у чотирьох примірниках, по одному для кожної із сторін та один примірник для суду.

За результатами затвердження мирової угоди закрити провадження в частині цивільного позову.

На думку захисника, суд першої інстанції ухвалюючи вирок в частині задоволення цивільного позову всупереч нормам ст. 128 КПК України та ст. 207 КПК України проігнорував: 1) подану сторонами процесу заяву про затвердження мирової угоди; 2) факт повного погашення ОСОБА_6 завданої потерпілому та цивільному позивачу шкоди.

А це, в свою чергу, свідчить про грубе порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону при вирішенні цивільного позову потерпілого та цивільного позивача.

Захисник зазначає, що суд був зобов`язаний розглянути заяву про затвердження мирової угоди, затвердити мирову угоду, за результатами чого закрити провадження в частині цивільного позову.

Окрім того, факт повного відшкодування майнової та моральної шкоди підтверджується:

- журналом судового засідання від 04 серпня 2022 року (том 3, а.с. 140), у якому потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що шкода відшкодована в повному обсязі та претензій до обвинуваченого немає.

- заявою цивільного позивача ОСОБА_10 від 05 вересня 2022 року, у якій остання вказала, що завдана шкода компенсована в повному обсязі, претензії майнового та/або морального характеру до обвинуваченого немає.

- розписками потерпілого та цивільного позивача.

Таким чином, вбачається, що спір про відшкодування завданих потерпілому та цивільному позивачу збитків був вирішений добровільно у позасудовому порядку, що виключає задоволення цивільного позову у даній справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України та щодо виду і розміру покарання в апеляційній скарзі захисника не заперечується.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок в частині задоволення цивільного позову всупереч нормам ст. 128 КПК України та ст. 207 КПК України безпідставно не врахував подану сторонами процесу заяву про затвердження мирової угоди та факт повного погашення ОСОБА_6 завданої потерпілому та цивільному позивачу шкоди є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_10 був заявлений цивільний позов.

У позовній заяві до суду позивачі просили стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати на лікування в розмірі 31357 гривень 12 коп. та 500000 гривень на відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 261492 гривні 62 коп. на відшкодування матеріальної шкоди(т. 1, а.п. 1-24).

16 грудня 2021 року потерпілий ОСОБА_8 , цивільний позивач ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 подали до суду мирову угоду, укладену між ними та заяву про затвердження мирової угоди (т. 3, а.п. 113-115).

У мировій угоді зазначено, що цивільний відповідач визнає свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 14 червня 2020 року в м. Києві по пр. Академіка Палладіна (надалі -ДТП), щиро розкаюється у вчиненому та приймає на себе обов`язок відшкодувати потерпілому та цивільному позивачу завдану внаслідок вказаної пригоди шкоду в сумах та на умовах, визначених даною мировою угодою, а потерпілий та цивільний позивач беруть на себе обов`язок прийняти від цивільного відповідача відшкодування завданої шкоди в сумах та на умовах, визначених даною мировою угодою.

Згідно з мировою угодою цивільний відповідач бере на себе зобов`язання по сплаті потерпілому 265000 гривень на відшкодування моральної шкоди в день укладення даної мирової угоди, а також зобов`язання по сплаті цивільному позивачу 221000 гривень на відшкодування майнової шкоди в день укладення даної мирової угоди.

У мировій угоді потерпілий та цивільний позивач підтвердили, що цивільним відповідачем повністю компенсовано всю моральну та майнову шкоду, завдану їй внаслідок ДТП.

Також у мировій угоді зазначено, що потерпілий та цивільний позивач приймають вибачення цивільного відповідача, його щире каяття, та підтверджують, що не мають до цивільного відповідача жодних претензій майнового та/або морального характеру та не матимуть таких претензій у майбутньому.

Окрім того, у мировій угоді потерпілий та цивільний позивач просили суд найбільш м`якого для цивільного відповідача покарання.

Питання судових витрат у мировій угоді було узгоджено таким чином: потерпілий та цивільний позивач відмовляються від вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Процесуальні питання, пов`язані з розглядом та затвердженням мирової угоди при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні, нормами КПК не врегульовані, тому колегія суддів застосовує норми ЦПК України в цій частині, які не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом положень ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає не чинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Отже, суд отримавши мирову угоду, укладену між обвинуваченим (він же цивільний відповідач) ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_10 , повинен був перевірити цю угоду на відповідність вимогам ст. ст. 206. 207 ЦПК України та постановити відповідне рішення щодо затвердження мирової угоди.

Проте, суд, зазначивши в мотивувальній частині вироку про те, що враховує факт укладення мирової угоди між потерпілим, цивільним позивачем та обвинуваченим в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не ухвалив процесуального рішення щодо вказаної мирової угоди, як того вимагає ст. 207 ЦПК України.

Натомість суд ухвалив рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 та цивільного позивача ОСОБА_10 на відшкодування, відповідно моральної та матеріальної шкоди в сумах, визначених мировою угодою.

Таке порушення вимог процесуального закону при вирішення цивільного позову є істотним та тягне скасування вироку в частині цивільного позову.

Окрім того, у мировій угоді потерпілий та цивільний позивач підтвердили, що цивільним відповідачем повністю компенсовано всю моральну та майнову шкоду, завдану їй внаслідок ДТП, в день укладення угоди.

Згідно із заявою потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні 04 серпня 2022 року та письмовою заявою цивільного позивача ОСОБА_10 від 05 вересня 2022 року ОСОБА_6 повністю відшкодована завдана їм шкода та вони не мають претензій майнового характеру до обвинуваченого (том 3, а.с. 140, 143).

Таким чином, у зв`язку із заявами потерпілого та цивільного позивача про повне відшкодуванням завданої їм шкоди у суду не було підстав стягувати з обвинуваченого ОСОБА_6 кошти на відшкодування заявленої шкоди.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що мирова угода, укладена в частині цивільного позову між обвинуваченим (цивільним відповідачем) ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_10 не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін у цій справі, колегія суддів вважає за можливе після скасування вироку Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року в частині цивільного позову задовольнити заяву сторін про затвердження мирової угоди, затвердити вказану мирову угоду та закрити провадження в частині цивільного позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати в частині цивільного позову.

Постановити нову ухвалу, якою затвердити мирову угоду, укладену між потерпілим ОСОБА_8 , цивільним позивачем ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 16 грудня 2021 року, згідно з якою цивільний відповідач бере на себе зобов`язання по сплаті потерпілому 265 000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди в день укладення мирової угоди.

Цивільний відповідач бере на себе зобов`язання по сплаті цивільному позивачу 221 000,00 гривень на відшкодування завданої майнової шкоди в день укладення мирової угоди.

Потерпілий та цивільний позивач відмовляються від вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Закрити провадження в частині цивільного позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 759/19740/20

Провадження №11-кп/824/3392/2023 КК: ч.2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_16

Доповідач ОСОБА_1