Справа №522/806/21
Провадження №1-кп/522/1664/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001438 від 06.04.2020 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоукраїнка, Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянки України, незаміжньої, яка має середню освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-11.11.2019 Київським районним судом м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 (один) рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2020 приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на ринку «Привоз» в м. Одесі, зустріла раніше незнайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підшукував майстра з ремонту мобільних телефонів, з метою полагодити власний мобільний.

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а предметом свого злочинного посягання вона визначила мобільний телефон марки «Huawei P smart Z» в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , належний потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 запропонувала свою допомогу, та повідомила, що знає майстра, який зможе відремонтувати мобільний телефон потерпілого, на що останній погодився. ОСОБА_3 прослідувала по вул. Новощіпний Ряд в м. Одесі та підійшла до ролету №10, в якому потерпілий залишив свій мобільний телефон та пішов додому. В подальшому, приблизно в 17 годині 30 хвилин цього ж дня, ОСОБА_3 повернулась до ролету №10 та приступила до реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, а як спосіб остання вибрала обман, тобто надання недостовірних відомостей про те, що вказаний телефон належить їй, та те, що вона має намір передати мобільний телефон іншому майстру, попросила віддати вищевказаний мобільний телефон. Отримавши даний телефон, ОСОБА_3 , чітко розуміла протиправність своїх дій, та не мала на меті віддавати його власнику.

Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману заволоділа мобільним телефоном марки «Huawei P smart Z» в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 4 930 грн, яким розпорядилась на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 було спричинено матеріальний збиток на суму 4 930 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , щиро розкаялась та визнала свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та підтвердила обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Зазначила, що вона зі своїм чоловіком для потерпілої особи купувала наркотичні засоби, після чого її чоловік поставив укол методону обвинуваченій особі, деякий час вони спілкувались, після чого звернулись до знайомого ОСОБА_3 майстра та відали телефон потерпілої особи для проведення ремонтних робіт. За 20-30 хв. ОСОБА_3 повернулась до майстра забрала телефон та продала його за 700 грн., 300 грн. з яких витратила на погашення боргу за квартиру, 400 грн. витратила на придбання продуктів харчування.

Потерпіла особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду обвинувального акту за його відсутності, матеріальний збиток не відшкодовано, щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.Відповідно до вимог ст.325 КПК України неявка потерпілого у судове засідання не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Прокурор просив призначити обвинуваченій покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України й з урахуванням вироку Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 по справі №520/7464/18 призначити остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, а саме: незаміжня, раніше судима, матеріальна шкода не відшкодована.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 - не встановлено.

Санкцією ч.2 ст.190 КК України за вчинення злочину: карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , покарання у вигляді позбавленням волі в межах санкції статті, за якою вона обвинувачується, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення.

ОСОБА_3 засуджена вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 (один) рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувачена вчинила після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, а тому за вчинення вказаного кримінального правопорушення їй слід призначити покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.

Також, суд враховує, те що системний аналіз положень КК України свідчить, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Суд враховує, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 (один) рік. Новий злочин вчинено ОСОБА_3 в період іспитового строку, а саме 04.04.2020 року.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами кримінального покарання" наголошено, що згідно з частиною 2 статті 75 КК України, суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила новий злочин в період іспитового строку, а також вимоги статей 71, 78 КК України, положення пунктів 10, 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально і про неможливість застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відтак, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Задля забезпечення виконання вироку, та з урахуванням наявності відповідних ризиків суд вважає за необхідне застосувати щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 50, 61, 62, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

В силу ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, визначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 р., та з урахуванням положень ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Обрати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, взявши під варту у залі суду.

Речові докази:

-Копія коробки від мобільного телефону «Huawei P smart Z» на якій зафіксований ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та чек про купівлю вказаного телефону залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1