Номер провадження 1-кп/741/107/23
Єдиний унікальний номер 741/1788/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Носівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000996 від 26 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, громадянка України, українка, освіта - середньо-спеціальна зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працююча, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2018 та 2020 р.н., не інвалід, не депутат, не адвокат, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2023 близько 14 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вона перебувала у довірливих добросусідських відносинах, маючи умисел на викрадення грошових коштів потерпілої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 год. 30 хв. 24.02.2023 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 з 05 год. 30 хв. 20.05.2023 строком на 90 діб, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі скляної трилітрової банки, в якій зберігалися грошові кошти потерпілої та яка знаходилася біля ліжка у спальній кімнаті будинку, таємно викрала грошові кошти ОСОБА_5 у сумі 50000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася викраденими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 14.07.2023 близько 12 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вона перебувала у довірливих добросусідських відносинах, маючи умисел на викрадення грошових коштів потерпілої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 год. 30 хв. 24.02.2023 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 з 05 год. 30 хв. 20.05.2023 строком на 90 діб, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі скляної трилітрової банки, в якій зберігалися грошові кошти потерпілої та яка знаходилася біля ліжка у спальній кімнаті будинку, таємно повторно викрала грошові кошти ОСОБА_5 у сумі 50000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася викраденими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, 24.07.2023 близько 09 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вона перебувала у довірливих добросусідських відносинах, маючи умисел на викрадення грошових коштів потерпілої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 год. 30 хв. 24.02.2023 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 з 05 год. 30 хв. 20.05.2023 строком на 90 діб, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі скляної трилітрової банки, в якій зберігалися грошові кошти потерпілої та яка знаходилася біля ліжка у спальній кімнаті будинку, таємно повторно викрала грошові кошти ОСОБА_5 у сумі 50000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася викраденими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла до суду не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, вказала, що з цивільним позов до суду звертатися не буде, з будь-яким рішенням суду згодна.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала в повному обсязі, показала, що дійсно 05.07.2023 близько 14 год.; 14.07.2023 близько 12 год.; 24.07.2023 близько 09 год., перебуваючи у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вона перебувала у довірливих добросусідських відносинах, шляхом вільного доступу зі скляної трилітрової банки, в якій зберігалися грошові кошти потерпілої та яка знаходилася біля ліжка у спальній кімнаті будинку, таємно викрала грошові кошти ОСОБА_5 у сумі по 50000 грн. Викраденими коштами у розмірі 150000 грн. розпорядилася на власний розсуд. Щиро кається, до скоєного ставиться осудно в свою сторону, шкоду відшкодувала.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненного повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості злочинів, сукупність всіх обставин їх вчинення та дані про особу обвинуваченої, яка повністю визнала свою вину, щиро розкаялася в скоєному, сприяла активному розкриттю злочину, що має прояви у наданні викривальних показаннях, критично ставиться до скоєного, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся, шкода відшкодована на стадії досудового слідства.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 як особа посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружена, офіційно не працевлаштована, має зареєстроване місце проживання, має двох малолітніх дітей на утриманні, що свідчить про сталі зв`язки.

Так, санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.

З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що полягало у наданні викривальних показів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця їх вчинення, з урахуванням форми, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінальних правопорушень, та індивідуальних особливостей обвинуваченої, зокрема способу життя, характеризуючи її дані, вік, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, повне відшкодування шкоди, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини свідчать про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання обвинуваченої ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про доцільність застосування до ОСОБА_4 положення ст. ст. 75, 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винної.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченої є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченої.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. ст. 65, 66, 75-77, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення товарознавчої експертизи в сумі 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1