ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/433/22 Номер провадження 11-кп/814/1047/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000151 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2022 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника, задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Жовте Слов`яносербського району Луганської області, українцю. громадянину України, не працюючому, не одруженому, із професійно-технічною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимому,

обвинуваченому за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 19 вересня 2022 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 15.12.2019, близько 18 год, через вікно проник до будинку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав 3 мотори до холодильників, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 899 грн.

Далі, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом проникнення через вхідні двері до будинку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , здійснили ряд крадіжок, а саме:

У період часу з 16.12.2019 по 22.12.2019, близько 18 год., таємно викрав металевий посуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 1 945 грн.

У період часу з 23.12.2019 по 28.12.2019, близько 18 год., таємно викрав 4 газові балони, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 1 500 грн.

Далі, в період часу з 30.12.2019 по 12.01.2020, близько 18 год., таємно викрав гумовий човен, палатку, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 3 750 грн.

У період часу з 14.01.2020 по 18.01.2020, близько 18 год., таємно викрав побутову техніку та садовий візок, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 1 990 грн.

У період часу з 19.01.2020 по 27.01.2020, близько 18 год., таємно викрав металеву плиту та чавунний колосник, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 695 грн.

У період часу з 28.01.2020 по 02.02.2020, близько 18 год., таємно викрав металеві труби та металевий лом, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 1 572 грн.

У період часу з 03.02.2020 по 10.02.2020, близько 18 год., таємно викрав металеву плиту, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 600 грн.

У період часу з 11.02.2020 по 24.02.2020, близько 18 год., таємно викрав металевий посуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 882 грн.

У період часу з 19.02.2020 по 24.02.2020, близько 18 год., таємно викрав металеву плиту, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 500 грн.

Крім того, 29.01.2021, ОСОБА_6 спочатку придбав, а потім збув ОСОБА_9 (закупному) за 1000 грн. наркотичну речовину PVP масою 0, 7005 г.

Далі у невстановлений день та час повторно придбав з метою збуту наркотичну речовину PVP. 04.02.2021, перебуваючи біля буд. 59 по вул. Світла смт Старий Салтів Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_6 повторно збув ОСОБА_9 (закупному) за 1000 грн. наркотичну речовину PVP масою 0, 3337 г.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжких кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючими даними обвинуваченого, а саме, не одружений, не працює, не має законних джерел фінансування, не має міцних соціальних зв`зків.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000151 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону, конкретні обставини та суспільну небезпечність діянь обвинуваченого, дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від шести до десяти років з конфіскацією майна, обґрунтовано звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, суд врахував, дані про особу обвинуваченого: а саме, не одружений, не працює, не має законних джерел фінансування, не має міцних соціальних зв`язків, проживає у населеному пункті Старий Салтів, що перебуває під обстрілами біля місця бойових дій відповідно до ст. 89 КК України не судимий.

Також, судом першої інстанції правильно зазначено, що судовий розгляд не завершений, у зв`язку з чим суд першої інстанції вправі допитувати учасників провадження повторно або додатково, досліджувати докази для об`єктивного встановлення фактичних обставин справи, а тому ризик впливу обвинуваченим на свідків не зменшився.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені обвинуваченим доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2022 року, щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4