Справа № 536/717/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

ВСТАНОВИЛА:

27 червня 2023 року прокурором ОСОБА_10 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, встановлена як незаконне придбання (виготовлення) та зберігання обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчинене організованою групою; незаконне придбання, перевезення та зберігання прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин та фенілнітропропен, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах; незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетаміну та амфетаміну, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах.

18.02.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 18.04.2021 року та визначено заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 135 000 грн. (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч гривень), та в разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

15.04.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 05.05.2021 року із правом внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.04.2020 року.

05.05.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2021 року.

29.06.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року.

05.08.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2021 року.

23.09.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2021 року.

19.11.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 січня 2022 року.

12.01.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 березня 2022 року.

09.03.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2022 року.

26.04.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 червня 2022 року.

21.06.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2022 року.

11.10.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2022 року.

11.10.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 квітня 2023 року.

29.03.2023 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2023 року.

26.05.2023 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 липня 2023 року.

Наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, оскільки він скоїв особливо тяжкий злочин та може переховуватись від суду через побоювання майбутнього покарання, що в свою чергу, враховуючи суспільний інтерес, дає підстави вважати, що обвинувачений, у разі застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, матиме можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що на думку сторони обвинувачення негативно характеризує його особистість;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заявили клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт, або визначити розмір застави, обгрунтовуючи клопотання тим, що з урахуванням таких факторів, як: належна процесуальна поведінка сторони захисту ОСОБА_6 , наявність у справі лише двох обвинувачених, необхідність у допиті лише трьох свідків (після дослідження доказів сторони обвинувачення), тривале надходження ОСОБА_6 під вартою, вважаю, що за умов тримання ОСОБА_6 під вартою, суду необхідно дотриматись засад кримінального провадження, закріплених ст. 28 КПК України та вимог Конвенції, щодо здійснення судового розгляду у розумні строки.

Крім цього вказували, що ухвалами суду у цій справі ОСОБА_6 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави із констатацією наявності лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на існування якого суд завжди наводить ідентичне обґрунтування: «...у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, через побоювання майбутнього покарання, також враховуючи суспільний інтерес...». Тобто, єдиною підставою для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою на думку суду є «суворість передбаченого покарання».

Також, у своєму рішенні ЄСПЛ суд вказав, що така категорія як «суворість передбаченого покарання» не є сама по собі самостійною підставою для обрання запобіжного заходу, а лише відноситься до одного з елементів, що враховуються у сукупності при оцінюванні вищезазначеного ризику (п. 81 цього рішення). У рішенні ЄСПЛ у справі «Доронін проти України» суд визнав порушення Конвенції при тривалому триманні під вартою особи з єдиним ризиком ухилення від суду, який зі спливом певного часу перестає сам по собі бути підставою для позбавлення свободи.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку прокурора, думку ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не може погодитись з обґрунтуванням зазначеного в клопотанні прокурора ризику, щодо можливості вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, оскільки небезпека цього ризику повинна бути явною та бути доведеною стороною обвинувачення.

Оцінюючи підстави для продовження запобіжного заходу, суд оцінює практику ЄСПЛ, відповідно до якої у справі «Доронін проти України», суд зазначив, що хоча й видається, що спроба заявника втекти дала відповідним органам підстави для тримання його під вартою протягом досудового слідства та розгляду справи в суді, серйозність пред`явлених йому обвинувачень, ризик його ухилення та перешкоджання здійсненню правосуддя залишалися єдиними підставами, з огляду на які суд не змінював обраний йому запобіжний захід. Однак згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі збігом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою».

Також суд бере до уваги практику ЄСПЛ по справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкі злочини, оскільки санкція статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Вказані інкриміновані кримінальні правопорушення зокрема полягають в незаконному придбанні (виготовленні) та зберіганні обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин; незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах; незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні прекурсорів, обіг яких обмежено, з метою їх використанні для виготовлення психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах.

Вказані кримінальні правопорушення містяться у розділі XIIІ КК України, який визначено як кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

В той час, вперше ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою 18.02.2021 року, який постійно продовжувався до цього часу. В рішенні ЄСПЛ «Доронін проти України» вказано: «серйозність пред`явлених йому обвинувачень, ризик його ухилення та перешкоджання здійсненню правосуддя залишалися єдиними підставами, з огляду на які суд не змінював обраний йому запобіжний захід. Однак згідно з п. 3 ст., 5 зі збігом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою».

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання п обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань ,використовувати електронні засоби контролю.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, ці ризики не були у повному обсязі доведені в суді належними та допустимим доказами.

Приписами ч.4 ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Враховуючи, особу обвинуваченого, беручи до уваги те, що останній має постійне місце проживання, а також враховуючи те, що прокурором не зазначено нових підстав, які б свідчили про те, що зі спливом більше двох років ризики відносно ОСОБА_6 залишаються такими ж вагомими, як на початку судового слідства, та не доведено недостатність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність застосування запобіжний заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який є достатнім і забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які покладаються на нього судом.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 194, 331 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю та заборонити обвинуваченому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , крім явки до Кременчуцького районного суду Полтавської області за викликом.

Строк запобіжного заходу рахувати з 30 червня 2023 року.

Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу визначити до 28 серпня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язок утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні, та прибувати за кожною вимогою до суду у встановлений у вимозі час.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Виконання ухвали в частині доставлення обвинуваченого ОСОБА_6 з ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 для виконання цієї ухвали про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю покласти на Кременчуцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29 вересня, 6).

Ухвалу направити для виконання до Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29 вересня, 6).

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3