Справа № 309/2330/23
Провадження № 1-кп/309/148/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст матеріали кримінального провадження, що внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000117 від 11травня 2023 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Іза мешканки АДРЕСА_1 , одружену, раніше не судиму, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст. 332 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

Прокурора ОСОБА_4 .

Обвинуваченої ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду скеровано обвинувальний акт, складений старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 , погоджений процесуальним керівником прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000117 від 11травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України

Під час судового розгляду, на підставі положень ст. 468 КПК України, між прокурором - прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 з одного боку, та ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469,472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, яку сторонами на виконання вимог ч. 3 ст. 474 КПК України подано суду для затвердження.

Обвинувачена, в судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Так, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 кожен окремо, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 332 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що ОСОБА_3 , яка є адміністратором та фактичною власницею готелю «Атлант», що знаходиться в АДРЕСА_1 , запропонувала громадянину ОСОБА_8 , за грошову винагороду у розмірі 6 тис. доларів США для себе та інших, посприяти в незаконному переправленні його через державний кордон України, зокрема познайомити з особою яка, фактично організує таке його незаконне переправлення через державний кордон.

Надалі, у період 06-25 березня 2023 року ОСОБА_9 надала ОСОБА_8 детальні вказівки та поради щодо його подальших дій пов`язаних з організацією незаконного його переправлення через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_3 25.03.2023, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в приміщенні власного готелю, з метою реалізувати умисел на незаконне переправлення ОСОБА_8 через кордон, познайомила його із ОСОБА_10 (матеріали за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочину за ч.3 ст. 332 КК України виділені в окреме провадження), з яким попередньо узгодила час, дату і місце зустрічі з ОСОБА_8 , та який зі слів ОСОБА_3 повинен був організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через кордон.

Тоді ж, близько 17 год. 25.03.2023, з метою конспірації їхньої злочинної діяльності, ОСОБА_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 виділила у готелі «Атлант» для ОСОБА_8 та ОСОБА_10 окрему кімнату для їх розмови з приводу незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон.

У ході розмови ОСОБА_8 із ОСОБА_10 , останній зобов`язався, за грошову винагороду у сумі 6000 доларів США, частину з яких повинна була отримати ОСОБА_3 , організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через кордон та надав останньому вказівку очікувати від нього подальших інструкцій.

Надалі, за достовірно невстановлених обставин, однак не пізніше 04.04.2023, з метою реалізації злочинного наміру по переправленню ОСОБА_8 через державний кордон, ОСОБА_10 підшукав громадянина ОСОБА_11 (матеріали за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину за ч.3 ст. 332 КК України виділені в окреме провадження), та з яким домовилися про забезпечення ним ( ОСОБА_10 ) доставки ОСОБА_8 до ОСОБА_11 в м.Ужгород, а останній в свою чергу зобов`язався здійснити переміщення ОСОБА_8 до лінії державного кордону України, поза пунктами пропуску Державної прикордонної служби, з метою безперешкодного вибуття останнім в Словацьку республіку.

Біля 09.30 год. 04.04.2023 ОСОБА_10 надав ОСОБА_8 вказівку готуватися до виїзду для переправлення його через державний кордон, зазначивши що за ним приїде чоловік, який його відвезе в необхідному напрямку.

Цього ж дня, біля 17.30 год. на виконання злочинного плану ОСОБА_10 та за проханням останнього, до місця проживання ОСОБА_8 в м.Мукачево Закарпатської області прибув таксист, який відвіз його до АЗС «ОККО», що знаходиться в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області, де їх зустрів ОСОБА_11 , який дав вказівку ОСОБА_8 пересісти в його автомобіль марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім цього, під час руху ОСОБА_8 в транспортному засобі по маршруту руху від м.Мукачево до м.Ужгород, ОСОБА_10 неодноразово в телефонній розмові надавав ОСОБА_8 детальні вказівки та поради, як необхідно діяти під час перетину ним кордону у разі викриття ним представниками прикордонної смуги.

Знаходячись в зазначеному вище автомобілі, ОСОБА_11 роз`яснив ОСОБА_8 , що він, на даному автомобілі марки «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечить його доставку до лінії державного кордону України, з подальшим переходом його на територію Словацької республіки в обхід прикордонного контролю, при цьому надав пораду, що в разі виявлення його прикордонним нарядом, щоб він не зупинявся, а продовжував рух в напрямку Словацького кордону.

Цього ж дня, тобто 04.04.2023 приблизно о 19 годині 17 хвилин ОСОБА_11 , знаходячись у власному автомобілі марки «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркованому на стоянці АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району, Закарпатської області, реалізуючи єдиний із ОСОБА_10 та ОСОБА_3 злочинний умисел на незаконне переправлення, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 через державний кордон України, отримав від останнього частину обумовлених коштів в сумі 3000 доларів США, при цьому наголосивши йому про необхідність передачі іншої частини грошових коштів в сумі 3000 доларів США безпосередньо біля лінії державного кордону України із Словацькою республікою.

Після передачі грошових коштів ОСОБА_11 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів, що мало місце о 19 годині 55 хвилин 04.04.2023 року на території автостоянки АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами та вказівками,вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме застосувати положення ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 332 КК України, і призначити підозрюваній ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

З урахуванням наявності у підозрюваної ОСОБА_3 міцних родинних зв`язків, її поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, враховуючи що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є інвалідом сторони дійшли згоди про можливість виправлення підозрюваної без ізоляції від суспільства та застосування до неї звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, сторони домовилися клопотати перед судом про призначення підозрюваній ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Речові докази, які слід вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначає в два роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме 24серпня 2023 року.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1