Справа № 303/8775/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/93/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні №0000586, відомості про кримінальне правопорушення в якому 19.12.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , без освіти, не одруженого, громадянина України, тимчасово не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати цілодобово місце фактичного проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, до 15 квітня 2023 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 10 лютого 2023 року, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, яке віднесено до тяжких злочинів, і за яке, у разі визнання його винуватим, підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення ним тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, цей ризик обґрунтований тим, що підозрюваний ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, офіційних джерел доходів, що може свідчити про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Також наявний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які є мешканцями ромського поселення у с. В. Лучки і які судом не допитані. Також слідчий вказує на існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із посяганням на життя та здоров`я потерпілого та свідків. Зазначає, що з урахуванням характеру, суспільної небезпечності та тяжкості діяння, яке інкримінуються ОСОБА_7 , обставин вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, який на підставі показів свідків характеризується як агресивна особа, що може посягати на життя інших осіб без докору сумління, а також тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, тому просить продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, до 19.03.2023.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_7 є обґрунтованою і підтверджується приєднаними до клопотання доказами. Приймаючи рішення слідчий суддя взяв до уваги той факт, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначає, що слідчим не надано доказів того, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , яке відноситься до категорії тяжких злочинів, розмір покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, має на утриманні малолітніх дітей та міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає, що достатнім у цьому випадку запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, вказаним слідчим у клопотанні, буде домашній арешт. З огляду на вищенаведене, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, слідчий суддя визнав за необхідне щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням засобу електронного контролю, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження цілодобово.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що слідчим суддею не спростовано існування ризику того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення. Апелянт вказує і на те, що потерпілий тривалий час перебуває на лікуванні, після завершення якого буде визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які йому заподіяв ОСОБА_7 , що потягне додаткову кваліфікацію дій підозрюваного за вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я потерпілого. Просить врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 19.03.2023 без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 та ст. 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів судового провадження вбачається, що вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та не подавали клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), а саме протоколами прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення, допиту потерпілих та свідків, огляду житлового будинку та іншими доказами, на підставі яких 20.12.2022 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Дослідивши додані до клопотання докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_7 діяння підпадають під ознаки передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчинення кримінального правопорушення. При цьому, береться до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 стороною захисту не оспорюється.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих чи свідків з метою зміни ними показів чи відмови від дачі таких; вчинення інших кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим - позбавлення волі на строк до 7 років, та даними про особу підозрюваного непрацюючий, без освіти, неодружений, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може: незаконно впливати на потерпілих чи свідків, які володіють відомостями про обставини кримінального правопорушення, зокрема шляхом їх залякування із застосуванням фізичної сили чи будь-яким іншим чином, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Крім того, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики на цей час суттєво зменшилися.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 (раніше не судимий, визнає вину, має на утриманні малолітніх дітей, а також сталі соціальні зв`язки).

Тому, апеляційний суд вважає обґрунтованими та належним чином вмотивованими й висновки слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, які на даний момент зменшилися.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 із моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для продовження щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних та обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Із вищенаведених підстав, як безпідставні й такі, що ґрунтуються на припущеннях, а також не свідчать про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що потерпілий ОСОБА_9 тривалий час перебуває на лікуванні, після завершення якого буде визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які йому заподіяв ОСОБА_7 , що потягне додаткову кваліфікацію дій підозрюваного за вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я потерпілого.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обраний відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, - апеляційний суд відхиляє як не підтверджені та спростовані наведеним вище.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованими та законними, і на переконання апеляційного суду цей запобіжний захід зможе запобігти настанню будь-яких потенційних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_7 передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги прокурора; що відповідно до ухвали слідчого судді від 16.03.2023 підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк домашнього арешту до 19.05.2023.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 199, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000586, відомості про кримінальне правопорушення в якому 19.12.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків до 15 квітня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: