Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4877/23
Провадження №1-кп/523/1124/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

19.04.2023 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000216 від 06.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ониськове Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.109, ч.2 ст.110 КК України

Встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, 04.09.2018 о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний пристрій (телефон), який під`єднаний до мережі Інтернет, маючи умисел на розповсюдження матеріалів із публічними закликами до вчинення дій з метою насильницької зміни конституційного ладу, здійснив вхід до вже завантаженого на пристрій додатку «Одноклассники», авторизувавшись раніше за допомогою власного номеру мобільного телефону НОМЕР_1 у соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники» як користувач « ОСОБА_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та усвідомлюючи, що зі змістом статті (інтернет-публікації) може ознайомитися необмежена кількість осіб, з метою доведення її змісту до багатьох людей шляхом репосту на власну сторінку « ОСОБА_5 » із спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розповсюдив статтю (інтернет-публікацію) з наступним текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_5.».

Зазначена стаття стала доступною для загального ознайомлення великої кількості користувачів загальнодоступної та соціально-орієнтованої мережі «Одноклассники», в тому числі, які відвідували його особисту сторінку аккаунту « ОСОБА_5 » та додані до розділів «Друзі» і «Підписники».

Відповідно до висновку за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, у тексті публікації під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_6» містяться висловлювання у формі публічних закликів до насильницької зміни конституційного ладу.

Положеннями ст. ст. 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною. Демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конституції України Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу і судову, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, Президент України є главою держави і виступає від її імені, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевому референдумі, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно вимог ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Також ОСОБА_4 , діючи умисно, 04.09.2018 о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний пристрій (телефон), який під`єднаний до мережі Інтернет, маючи умисел на розповсюдження матеріалів із публічними закликами до вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону, поєднані з розпалюванням релігійної ворожнечі, здійснив вхід до вже завантаженого на пристрій додатку «Одноклассники», авторизувавшись раніше за допомогою власного номеру мобільного телефону НОМЕР_1 у соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники» як користувач « ОСОБА_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та усвідомлюючи, що зі змістом статті (інтернет-публікації) може ознайомитися необмежена кількість осіб, з метою доведення її змісту до багатьох людей шляхом репосту на власну сторінку « ОСОБА_5 » із спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розповсюдив статтю (інтернет-публікацію) з наступним текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_6. ІНФОРМАЦІЯ_7.».

Зазначена стаття стала доступною для загального ознайомлення великої кількості користувачів загальнодоступної та соціально-орієнтованої мережі «Одноклассники», в тому числі, які відвідували його особисту сторінку аккаунту « ОСОБА_5 » та додані до розділів «Друзі» і «Підписники».

Відповідно до висновку за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, у тексті публікації під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_6» містяться висловлювання у формі публічних закликів до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднані з розпалюванням релігійної ворожнечі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та надав наступні покази у судовому засіданні, що дійсно 04.09.2018 року, перебував за місце свого мешкання, та сидів у забороненій соціальній мережі «Однокласники» де зробив репост на власну сторінку текст з призовом про зміну територіальної цілісності України, а саме про приєднання Миколаївської, Запорізької та Одеської областей до Новоросії а в подальшому стати частиною росії. Зазначені іфнормація стала доступною для користувачів

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_4 , своєї провини в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях за ч.2 ст.109, ч.2 ст.110 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень в судовому засіданні є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 109, тобто, розповсюдження матеріалів із публичними закликами до вчинення дій з метою насильницької зміни конституційного ладу та за ч.2 ст.110 КК України, як розповсюдження матеріалів із публічними закликами до вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднані з розпалюванням релігійної ворожнечі.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 109 ч. 2 КК України та ст.110 ч.2 КК України, та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочинів, передбачених ч.2 ст.109, ч.2 ст.110 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення висунотого обвинуваченому ОСОБА_4 , у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.109, ч.2 ст.110 КК України.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття, повне визнання винуватості.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , - до вступу вироку у законну силу, обрати у вигляді особистого зобовязання.

Процесуальні витрати у сумі 9 438 (дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім гривень) 50 (п`ятдесят) копійок стягнути з засудженого.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 615, 368, 370, 373, 374. 471,473-475 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:

ст. 109 ч.2 КК України, та призначити йому покарання в виді 3 (трьох) років, позбавлення волі.

за ст.110 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 5 (пять) років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 (три) роки, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 , - до вступу вироку у законну силу, обрати у вигляді особистого зобовязання.

Відповідно на ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 12» s|n НОМЕР_2 , imei 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , картку мобільного оператора звязку «Киевстар» з номером телефону НОМЕР_1 , аркуш паперу з рупосним написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ОСОБА_13 » - повернути власнику.

Процесуальні витрати у розмірі 9438,50 (девять тисяч чотриста тридцять вісім гривень 50 коп) стягнути з засудженого ОСОБА_4 .

Копії вироку вручити під розписку прокурору та ОСОБА_4 , а також надати для відома іншим особам.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апелляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1