Ухвала

Іменем України

31 липня 2023 року

м. Київ

справа № 457/1043/18

провадження № 51-3407 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 10 листопада 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада

2022 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 4 ст. 187 КК України - на строк 11 років з конфіскацією майна; за п. 6 ч. 2

ст. 115 КК України - на строк 13 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим

ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна. Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої злочинами, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 : на користь ОСОБА_6 1 235 012,71 грн майнової шкоди та 300 000 грн моральної шкоди;

на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 250 000 грн моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_5

про відшкодування моральної шкоди, завданої злочинами, відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року вказаний вирок місцевого суду змінено в частині цивільного позову. Постановлено стягнути

з ОСОБА_5 : на користь ОСОБА_6 700 000 грн моральної шкоди; на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 по 500 000 грн моральної шкоди. В решті вирок залишено

без змін.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою,

в якій не погоджується із зазначеними судовими рішеннями, вказує на необхідність

їх перегляду у касаційному порядку та порушує питання про поновлення строку

на касаційне оскарження.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку,

що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати

у стані невизначеності.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувану ухвалу апеляційного суду було проголошено 06 березня 2023 року, тоді як з касаційною скаргою захисник звернувся до суду 07 липня 2023 року, тобто поза межами строку

на касаційне оскарження, що ним не заперечується з огляду на його прохання

про поновлення вказаного строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження захисник ОСОБА_4 зазначає, що з огляду на те, що у засудженого ОСОБА_5

не було захисника, який би міг в межах встановленого тримісячного строку подати касаційну скаргу, то йому як адвокату Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області 29 травня 2023 року, тобто вже після завершення апеляційного розгляду, було видано відповідне доручення про надання правової допомоги засудженому. Також, захисник вказує на те, що ним

у встановленому законом порядку в період з 06 червня 2023 року до моменту звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою було подано декілька заяв

до місцевого суду про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження

та про видачу копій судових рішень, проте тривалість виконання судом першої інстанції цих дій не залежала від його волі та є поважною причиною для поновлення строку

на касаційне оскарження.

Однак, з копій доданих до касаційної скарги судових рішень вбачається, що під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій захист інтересів ОСОБА_5 здійснювала адвокат ОСОБА_9 , яка була присутньою в судовому засіданні апеляційної інстанції 06 березня 2023 року під час проголошення апеляційним судом оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, строк на касаційне оскарження судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 для захисника закінчився 06 червня 2023 року, однак протягом встановленого строку правом на касаційне оскарження захисник не скористалася.

Крім того, слід зазначити, що правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.

Так, вказана норма процесуального закону не передбачає привілею щодо окремого обчислення строків на касаційне оскарження для кожного нового захисника

чи представника, залученого у кримінальному провадженні для надання правової допомоги вже після ухвалення судом судового рішення, яке оскаржується.

З огляду на це, вступ у справу захисника ОСОБА_4 під кінець строку на касаційне оскарження не є поважною причиною пропуску такого строку та не може бути підставою для його поновлення.

Крім того, посилання захисника на те, що суд першої інстанції затягував з видачою матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, а також виготовленням відповідних копій судових рішень, є безпідставними, з огляду на те, що адвокат звернувся до місцевого суду лише 06 червня 2023 року, тобто по суті в останній день встановленого тримісячного строку, а тому вказівка адвоката на поважність пропуску строку на касаційне оскарження з цієї підстави є необґрунтованою та не може слугувати підставою для його поновлення.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі захисником не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду

від 06 березня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3