Справа № 739/1740/23
Провадження № 1-кс/739/674/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

скаржника - адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області скаргу адвоката ОСОБА_6 на незаконне затримання ОСОБА_7 , подану в порядку ч.4 ст.206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2023 року до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , в якій він вказує, що згідно з протоколом затримання від 20.08.2023 року ОСОБА_7 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, у зв`язку з підозрою в тому, що 14.08.2023 року, перебуваючи на кухні у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , він збув особі з вигаданими даними « ОСОБА_8 » психотропну речовину «Амфетамін». Затримання ОСОБА_7 проведене саме з підстави, передбаченої п.6 ч.1 ст.615 КПК України - через виникнення обґрунтованих обставин, що вказують на можливу втечу підозрюваної особи. Під час затримання підозрюваний повідомив, що із затриманням та зазаченими в протоколі підставами затримання не згоден, він ніколи раніше не переховувався та не збирається переховуватися від органів досудового розслідування та суду. У скарзі адвокат ОСОБА_6 також вказує, що об`єктивно відсутні відомості про вчинення ОСОБА_7 спроб втечі від слідства та суду в минулому, він має сім`ю: дружину та двох неповнолітніх дочок, має офіційні доходи (є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності), відсутні відомості про планування ним втечі від свідків. За наведених обставин захисник вважає, що право на затримання без ухвали слідчого судді використано свавільно, не в якості засобу забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків за начвності обґрунтованих обставин, що вказують на можливу втечу підозрюваного, а як інструмент залякування та (або) засіб отримання доказів (зокрема з метою проведення негласних слідчих дій з затриманою особою в місцях тримання затриманого), тобто з протизаконною метою. Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла висновку про проведення судового засідання за участю підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , слідчого та прокурора. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 скаргу підтримав, просив її задовольнити, оскільки затримання ОСОБА_7 було здійснено представниками органу досудового розлідування без ухвали слідчого судді при проведенні обшуку за місцем мешкання підозрюваного, та в подальшому вже в присутності захисника, у службовому кабінеті слідчого СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , було оформлено протокол затримання. В протоколі затримання від 20.08.2023 року було ваказано підставу затримання - виникнення обґрунтованих обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (відповідно до п.6. ч.1 ст.615 КПК України). На думку адвоката, це свавілля зі сторони слідчих, оскільки в протоколі затримання слідчий мав обґрунтувати можливість втечі, посилаючись на обставини, які фактично підтверджені. ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, але жодного разу не намагався втекти, має міцні соціальні стосунки, двох неповнолітніх дітей, та являється інвалідом 3 групи. Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав скаргу адвоката, підтвердив, що був затриманий працівниками поліції 20.08.2023 року у себе вдома при проведенні обшуку, добровільно видав таблетки працівникам поліції і його доставили працівники поліції на службовому автомобілі до відділу поліції. В подальшому він не зміг утримуватись в умовах ізолятора, оскільки під час огляду його лікарями у нього стався гіпертонічний криз і зараз він знаходиться на стаціонарному лікування в Новгород-Сіверський ЦМЛ. Прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки слідчий, який оформлював протокол затримання підозрюваного ОСОБА_7 діяв за усною вказівкою старшого групи слідчих ОСОБА_4 , який повністю керує діями усіх слідчих групи та особисто приймав участь у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 і здійснив його затримання. Взагалі у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 є два епізоди збуту ним наркотичних засобів 14.08.2023 року та 20.08.2023 року, по цих двох епізодах останньому повідомлено про підозру, але відомості до ЄРДР по другому факту збуту ОСОБА_7 наркотичних засобів працівникам слідчого відділу внести 20.08.2023 року до ЄРДР не представилось можливим у зв`язку з регламентними роботами та відомості були внесені одразу ж після відновлення роботи Єдиним реєстром досудових розслідувань - 21.08.2023 року. У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 повідомив суду, що він входить до групи слідчих у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та особисто оформлював протокол затримання 20.08.2023 року за усною вказівкою старшого групи ОСОБА_4 , який проводив обшук за місцем проживання останнього та здійснив його затримання в порядку ст.208 КПК України. Підставою затримання ним було зазначено виникнення обґрунтованих обставин, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності. За тривалий період роботи слідчим йому достовірно відомо, що ОСОБА_7 вже раніше був неодноразово засджений за фактом збуту та зберігання наркотичних засобів і за повторний збут кримінальним кодексом прередбачена міра покарання у виді реального позбавлення волі, та дає підстави вважати, що підозрюваний може втекти. При складанні протоколу затримання був присутній адвокат ОСОБА_6 , який не мав зауважень до протоколу. Слідчий ОСОБА_4 повідомив суду, що він являється старшим групи слідчих у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , про що надав копію постанови про призначення групи слідчих та звернув увагу суду на те, що відповідно ст.39 КПК України він має право керувати діями інших слідчих групи. На цій підставі він надав, після затримання ним ОСОБА_7 , вказівку слідчому ОСОБА_5 , про оформлення протоколу затримання. 14.08.2023 року ОСОБА_7 збув психотропну речовину, після чого за результатами експертизи у нього вдома був проведений обшук і 20.08.2023 року ОСОБА_7 повторно збув психотропну речовину. Ним особисто було здійснено затримання, після проведення обшуку ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України та п.6 ч.1 ст.615 КПК України. На думку слідства ОСОБА_7 міг переховуватись та втекти з мотою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вже раніше був засуджений за збут та зберігання наркотичних засобів і добре розуміє, що за повторний збут законодавством передбачено кримінальну відповідальність у виді реальної міри покарання. Момент проведення обшуку у ОСОБА_7 за місцем його проживання та затримання останнього було зафіксовано на відео, яке зберігається в матеріалах кримінального провадження. Підстави затримання зазначені в протоколі слідчим ОСОБА_5 щодо можливості втечі ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності є обгрунтораними. Підтвердив, що у зв`язку з регламентними роботами не було технічної можливості вчасно 20.08.2023 року внести відомості до ЄРДР за фактом збуту 20.08.2023 року психотропної речовини ОСОБА_7 , фактично відомості було внесено 21.08.2023 року після 12 годин. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання. Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним. Положеннями ст.208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору. Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання. Слідчим суддею встановлено, що згідно протоколу затримання від 20.08.2023 року, ОСОБА_7 було затримано в рамках розслідування кримінального провадження №0000371 від 07.07.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, у присутності захисника ОСОБА_6 у приміщенні службового кабінету №12 за адресою: вул.Захисників України, буд.26 м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області, час фактичного затримання 20 год.54 хв.. Як підстава для затримання в протоколі зазначено: «виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (відповідно до п.6. ч.1 ст.615 КПК України)». Затримання ОСОБА_9 відбувалось без ухвали слідчого судді. Зауважень і доповнень до протоколу ОСОБА_7 та його захисник не мали. Так, ст.615 КПК України передбачено особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 615 КПК України, у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду або постанови керівника органу прокуратури затримати таку особу. Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури під час дії воєнного стану не може перевищувати двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. В судовом засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 був затриманий 20.08.2023 року уповноваженими особами СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області, про затримання особи складено протокол в присутності захисника ОСОБА_6 , при складанні протоколу зауважень та доповнень до нього у ОСОБА_7 та його адвоката не було. В протоколі зазначено, що підставою для затримання є обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Оскільки в судовому засідання було встановлено, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за зберігання та збут наркотичних засобів, підозрєються у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України, останній з яких є тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна та не передбачає іншого покарання, тому суд вважає, що ОСОБА_7 розуміючи тяжкість та невідворотність покарання у виді позбавлення волі може дійсно переховуватись від слідства та суду, тому суд погоджується, що існують підстави для затримання, передбачені п.6 ч.1 ст.615 КПК України, тому затримання ОСОБА_7 не можна вважати незаконним. Тобто, в даному випадку, відсутні підстави для здійснення судового контролю слідчим суддею в порядку, передбаченому ч.ч.1, 2 ст.206 КПК України.

Керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на незаконне затримання ОСОБА_7 та звільнення його з-під варти - відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1