Справа № 287/1332/23
У Х В А Л А

19.07.2023 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про вирішення питання щодо спеціальної конфіскації та долю речових доказів по кримінальному провадженню №0000035 від 13.01.2016 (в порядку ст.100 КПК),-

ВСТАНОВИВ:

21.06.2023 прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000035 від 13.01.2016, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України», конфіскувати в дохід держави.

Клопотання мотивоване тим, що 12.01.2016 близько 23 години у лісовому масиві поблизу с. Шебедиха в урочищі «Корабель» виявлено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які за допомогою мотопомп займались незаконним видобутком бурштину.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 13.01.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 240 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 13.01.2016 на ділянці місцевості лісового масиву урочища «Корабель» поблизу с. Шебедиха Олевського району Житомирської області на земельній ділянці розміром 100х100 метрів виявлено та вилучено пластикову пляшку з камінням схожим за зовнішніми ознаками на каміння бурштину.

13.01.2016 постановою слідчого вилучене в ході огляду місця події від 13.01.2015 року бутилку з камінням схожим на каміння бурштину визнано речовим доказом по кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку судово - гемологічної експертизи №36516-Ю від 21.04.2016 року, надані на експертизу об`єкти являються бурштином необробленим.

28.12.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 13.01.2016, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

20.03.2018 року відповідно до акту приймання посилок з цінностями №12 - зб вказане каміння вагою 0.1 кг. передане на тимчасове відповідальне зберігання Олевським ВП Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44).

В ході здійснення досудового розслідування та після закриття кримінального провадження доля речових доказів слідчим не була вирішена.

Прокурор надала заяву про розгляд клопотання у її відсутность. Клопотання підтримує і просить задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що його слід задовольнити з наступних підстав.

В провадженні Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирський області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, що стверджується витягом з ЄРДР.

З протоколу огляду місця події від 13.01.2016 року видно, що об`єктом огляду являється земельна ділянка лісового масиву урочища «Корабель» поблизу с. Шебедиха Олевського району. На земельній ділянці було виявлено, зокрема, пластикову пляшку з камінням схожим на бурштин.

Постановою слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 13.01.2016, пластикову бутилку з камінням бурштину визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000035.

Згідно з висновком за результатами експертизи гемологічних об`єктів №36516-Ю від 24.04.2016 на експертизу надано бурштин у сировині загальною вагою 118,7 г, згідно постанови про призначення гемологічної експертизи б/н від 13.01.2016 по кримінальному провадженню №0000035 від 13.01.2016.

Відповідно до акту приймання посилок з цінностями №12-зб від 20.03.2018 бурштин речові докази у кримінальному провадженні №0000035 від 13.01.2016 масою 0,1 кг було передано представнику Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України».

Постановою слідчого від 28.12.2017 кримінальне провадження №0000035 від 13.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження визначаються Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104.

Пунктом 23 вказаного Порядку №1104 передбачено, що речові докази у вигляді дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення або напівдорогоцінного каміння або у вигляді речей, що їх містять, крім тих, що мають ознаки, які свідчать про їх історичну, музейну, наукову, художню або іншу культурну цінність, передаються для зберігання Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння або уповноваженому банку.

У відповідності до п. 28 Порядку №1104 речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року №1340.

Згідно з п.п. 11 п. 9 Порядку №1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог: незаконно добуті природні ресурси та виготовлена з них продукція, а також знаряддя незаконного добування природних ресурсів за рішенням комісії, створеної відповідно до пункту 7 цього Порядку, підлягають реалізації через відповідні торгівельні підприємства, а ті, що є продуктами харчування, - передачі закладам, зазначеним у підпункті 9 цього пункту.

Відповідно до положення п.п. 3, 5 Положення про порядок формування та зберігання Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1998 року №387, до Державного фонду зараховуються дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння, закуплені на території України та за її межами за рахунок коштів державного бюджету, відходи і брухт дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння у будь-якому вигляді та стані, дорогоцінні метали та дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння у виробах і брухті, скуплені у населення і юридичних осіб, конфісковані або реквізовані відповідними органами згідно з законодавством України чи здані як скарб, безхазяйні, а також одержані за правом спадкоємства чи дарування, цінності Історичного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, який є складовою частиною Державного фонду. Безпосереднє формування і зберігання цінностей Державного фонду здійснює Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння.

У відповідності до п. 15 ст. 1 Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України - організація, що входить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, і забезпечує закупівлю за рахунок державного бюджету, приймання, зберігання, продаж дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння у будь-якому вигляді та стані.

Правилами торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб`єктам підприємницької діяльності на праві власності, затвердженими постановою КМУ №802 від 04.06.1998 року, передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності здійснюють операції купівлі-продажу мінеральної та вторинної сировини лише на підставі ліцензій, що видаються у порядку, встановленому законодавством. З чого слідує, що будь-які операції щодо продажу дорогоцінного каміння мають проводитись суб`єктами, які мають відповідну ліцензію.

Таким чином, оскільки вказані вище речові докази були предметом кримінального правопорушення, власника майна не встановлено, а також зважаючи на поширеність фактів незаконного видобутку бурштину, існують достатні підстави вважати, що описане вище майно являється незаконно здобутим, однак не містить слідів кримінального правопорушення, а тому, з огляду на відсутність необхідності у подальшому його зберіганні, як речових доказів, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, аніж зазначено у ст. 100 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для передачі речових доказів для зарахування у власність держави в особі Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України та відповідно і для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.100, 371, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Передати у власність держави речові докази у кримінальному провадженні №0000035 від 13.01.2016, а саме: бурштин вагою 0,1 кг., який перебуває на відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» на підставі акта № 12-зб від 20.03.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1