УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року

м. Київ

справа № 170/505/22

провадження № 51-458ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 червня 2023 року,

встановив:

Вироком Шацького районного суду Волинської області від 15 листопада 2022 року затверджено угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року, укладену між прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішені питання щодо запобіжного заходу, арешту майна і речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він 13 серпня 2022 року о 17:45 год. в м. Володимир Волинської області, за попередньою змовою з ОСОБА_5 на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами та надання засобів, будучи необізнаним щодо підроблення документів, на своєму легковому автомобілі «Ауді Q7» прибув на автостанцію, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул. Данила Галицького, 14, де в салоні вказаного автомобіля надав ОСОБА_8 підроблені документи із внесеними в них ОСОБА_5 завідомо неправдивими відомостями.

Зокрема надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 на прізвище ОСОБА_8 від 10.08.2022 про те, що він рішенням військово-лікарської комісії вищевказаного ОТЦК та СП визнаний неприданим до військової служби з виключенням з військового обліку, а також довідку військово-лікарської комісії № 110418 від 10.08.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на прізвище ОСОБА_8 про те, що він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

За це ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5000 доларів США (згідно з курсом Національного банку України станом на 13.08.2022 - 146 250 грн.) для передачі ОСОБА_5 в якості винагороди за організацію та сприяння у незаконному переправленні особи через державний кордон України.

На вказаний вирок адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14 червня 2023 року вирок Шацького районного суду Волинської області від 15 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 змінено. Зокрема, у вироку місцевого суду вирішено прізвище « ОСОБА_5 » замінити на слова «особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження» у відповідному відмінку. В іншій частині вирок суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 просить ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 червня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Вважає, що апеляційний суд безпідставно змінив по тексту вироку прізвище « ОСОБА_5 » на слова «особа,матеріали відносно якої виділено в окреме провадження», оскільки у вироку залишилися інші дані, за якими можливо ідентифікувати особу, чим порушується презумпція невинуватості щодо ОСОБА_5 .

Крім цього вважає, що у такий спосіб апеляційний суд вдався до зміни формулювання змісту самої угоди про визнання винуватості, що не мав підстав робити.

Вказує, що зазначена в резолютивній частині ухвали апеляційного суду й зазначена вище фраза є неправильною, оскільки в окреме провадження виділялися матеріали саме щодо ОСОБА_6 , де й була укладена угода з прокурором про визнання винуватості, а не стосовно ОСОБА_5 .

Крім того, адвокат вказує, що апеляційний суд у порушення вимог ст. 419 КПК України, належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 332 КК України в мотивувальній частині зазначив, що він вчинив злочин за попередньою змовою із ОСОБА_5 .

Однак, як убачається з вироку Шацького районного суду Волинської області від 15 листопада 2022 року, цим вироком було затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором, визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання, а судове провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 не здійснювалося.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої обвинувачення не висувалось чи матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

Висновок суду щодо ОСОБА_6 про вчинення ними злочину в співучасті з ОСОБА_5 фактично є констатацією винуватості останнього у цьому кримінальному правопорушенні, що це суперечить передбаченим ст. 7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу презумпції невинуватості, а тому апеляційний суд виправив допущене місцевим судом порушення, з необхідністю чого погоджується й колегія суддів Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19 суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи. Дані, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальний акт, повідомлення про підозру, тощо), не можуть слугувати підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи зазначене, посилання адвоката у касаційній скарзі на те, що ідентифікація ОСОБА_5 у вироку лишається можливою, оскільки у тексті вироку наявні посилання на посаду, яку обіймала ця особа, та номер наказу з датою, яким він був призначений на цю посаду, на переконання колегії суддів, є безпідставними, адже вказані доводи не стосуються наявності даних, які безсумнівно уможливлюють безпосередню ідентифікацію конкретної особи без залучення додаткової інформації або проведення додаткових досліджень, порівнянь, перевірок тощо.

Доводи адвоката про те, що апеляційний суд своїм рішенням вдався до зміни формулювання самої угоди про визнання винуватості також не вбачаються обґрунтованими, адже оскаржуваною ухвалою апеляційного суду внесено зміни саме у зміст оскаржуваного вироку місцевого суду, й про жодні зміни в угоді про визнання винуватості між прокурором й ОСОБА_6 мова не йде.

Доводи адвоката про те, що в резолютивній частині ухвали апеляційного суду фраза щодо необхідності заміни прізвища ОСОБА_5 на інше формулювання «особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження» є неправильною, оскільки в окреме провадження виділялися матеріали щодо ОСОБА_6 , де й була укладена угода з прокурором про визнання винуватості, а не стосовно ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає достатньою підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначена фраза в контексті оскаржуваної ухвали апеляційного суду спрямована насамперед на те, щоб усунути можливість ідентифікації особи ОСОБА_5 у тексті вироку місцевого суду, що власне і є лейтмотивом касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 . Тому окремі неточності у її змісті не мають істотного значення для її суті в цьому аспекті.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а доводи касаційної скарги щодо недотримання апеляційним судом вимог зазначеної статті КПК України носять загальний, неконкретизований характер.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 та оскаржуваної копії судового рішення не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 червня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3