Справа № 462/2469/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/799/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

до Залізничного районного суду м. Львова 11.04.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000193 від 16.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні 02 серпня 2023 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року клопотання прокурора задоволено, клопотання захисника ОСОБА_10 відмовлено.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою на 60 днів, тобто по 30.09.2023 включно без визначення розміру застави.

Суд мотивував своє рішення тим, що враховуючи наведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання продовження (застосування) обвинуваченим запобіжного заходу, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою необхідно застосувати (продовжити) строком на 60 днів.

На ухвалу судді захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Крім цього, прокурор в судовому засіданні у своєму клопотанні не навів наявність ризиків для обрання запобіжного заходу взяття під варту, очевидно, за відсутності таких підстав.

Апелянт вважає, що на даний час відсутні будь-які обставини, які вказують, що ОСОБА_7 буде намагатися ухилитися від суду, спростовують будь-які припущення сторони обвинувачення щодо наявності хоча б одного обґрунтованого ризику.

Також, сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

07 серпня 2023 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 в якій останній просить скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 2023 року, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати останньому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 214 720 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 покликається на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим подано відповідні звернення на ім`я начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» та до Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Львівській області.

Вважає необґрунтованою пред`явлену обвинуваченому підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання і роботи, а саме є приймальником поїздів пункту комерційного огляду виробничого структурного підрозділу «Львівської дирекції залізничних перевезень» станції Клепарів.

Акцентує, що за період роботи обвинувачений позитивно себе зарекомендував, здібний та наполегливий в роботі, дисциплінований, добросовісно та якісно виконує свої посадові обов`язки, бере участь у громадському житті колективу, сумлінно виконує завдання та окремі доручення керівництва. Користується повагою колег по роботі.

Також зазначає, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_11 перебуває мама ОСОБА_12 , 1961 р.н., яка є пенсіонером за віком і має проблеми зі здоров`ям.

Крім цього, звертає увагу на те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання і навчання, є особою молодого віку, раніше не судимий (судимість є погашеною), негативних звичок не має, зв`язків з особами, що ведуть аморальний спосіб життя та схильними до скоєння злочинів не підтримує.

Вважає необ`єктивним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має намір впливати на потерпілого і свідків та переховуватися від суду.

На переконання сторони захисту, значна сума застави, стане стримуючим фактором для попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень, а також буде сприяти виконанню останнім своїх процесуальних зобов`язань при розгляді кримінальної справи.

Заслухавши доповідача, думку обвинувачених та їх захисників на підтримку поданих апеляційних скарг в повному обсязі, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Судом встановлено, що на даний час, існують вагомі докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог ст.ст. 177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваному та/або обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скерований до суду, що не виключає, у випадку зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу, можливості обвинуваченого переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував положення норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , а також враховано тяжкість можливого покарання за скоєне та даних про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому суд вважав за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту не спростували в суді першої інстанції доводи прокурора, а також не перевищили суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відсутні.

З врахуванням матеріалів провадження та апеляційних вимог колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому погоджується з думкою суду першої інстанції про необхідність у продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційні вимоги сторони захисту про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу з призначенням запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , то суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , з врахуванням тяжкості інкримінованого йому за ч.4 ст. 187 КК України кримінального правопорушення та мотивів прокурора, оскільки є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність вищезазначених ризиків та приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і застави, розмір якої, у відповідності до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України підставно не визначено в оскаржуваному рішенні, з огляду на вчинення обвинуваченим злочину із застосуванням насильства.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Покликання апелянта про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та утриманців, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід.

Що стосується доводів апелянта про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , то таке, на переконання колегії суддів, в даному випадку не може бути підставою для зміни обраного запобіжного заходу, з огляду на відсутність медичних відомостей про неможливість перебування останнього під вартою.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисників обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3