24.05.2023
Справа № 642/2228/23
Провадження № 1-кс/642/1507/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, який у період з 09.02.2021 по 05.09.2022 обіймав посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова із клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000726 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

27.03.2023 у кримінальному провадженні, відповідно до ст. ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, повідомлено про підозру: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянину України, з вищою освітою, який у період з 09.02.2021 по 05.09.2022 обіймав посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 09.02.2021 № 76 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_4 переміщено на посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Вступаючи до лав Національної поліції України, 07.11.2015, ОСОБА_4 присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У період збройного конфлікту, 01.04.2022, збройними силами країни агресора рф окуповано м. Ізюм Харківської області.

У період часу з 01.04.2022 більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи на території міста Ізюм Харківської області, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою надання допомоги ворожій державі рф та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступив у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань рф.

В подальшому, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, ОСОБА_4 отримав від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками рф, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, тобто переходу на бік ворога, що виражалося у зайнятті ним посади в окупаційній адміністрації та здійсненні закликів до місцевого населення про перехід на бік ворога та запрошенні осіб на роботу до окупаційної адміністрації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 добровільно погодився активно співпрацювати з представниками окупаційної держави рф та у період часу з липня по серпень 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) був призначений окупаційною адміністрацією на посаду «начальник отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» з наданням робочого місця у адміністративному приміщенні, розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, 32.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, у серпні 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись на території ринку м. Ізюм (Харківська область, м. Ізюм, в`їзд Ринковий, 3), у денний час доби, повідомив громадянину ОСОБА_9 про те, що обіймає посаду в окупаційній адміністрації та здійснив заклик до останнього перейти на бік ворога і також обійняти посаду в зазначеній адміністрації. При цьому, користуючись наданими повноваженнями, як представника окупаційної влади, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 про можливість «підібрати» йому посаду, проте, останній відмовився.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, 27.08.2022 ОСОБА_4 , діючи як «начальник отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», у письмовій формі звернувся до «и.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_10 » з проханням надати доступ до інформації про право власності на ставки та інші водні об`єкти на території Ізюмського району Харківської області, обґрунтовуючи це необхідністю проведення інвентаризації водних об`єктів.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади рф, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з рф, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.10.2022, який обіймав посаду начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та повідомив, що влітку 2022 року, коли він перебував у окупованому м. Ізюм Харківської області, на місцевому ринку зустрів ОСОБА_4 і останній повідомив, що працює начальником екологічного відділу і запропонував йому «підібрати» посаду, на що ОСОБА_9 відмовився;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.01.2023, який повідомив, що у період окупації працював у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» по вул. Покровській у м. Ізюм. В цій же будівлі, був розміщений відділ екології при окупаційній адміністрації, яким керував чоловік на ім`я ОСОБА_12 .

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 20.01.2023, який впізнав у ОСОБА_4 чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який керував відділом екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.02.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР ЮГ», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм, де також був кабінет «Екологія міста Ізюм» підрозділу незаконної адміністрації. Начальником цього відділу був ОСОБА_14 , який працював у серпні 2022 року.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як начальника відділу екології при окупаційній адміністрації;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.02.2023, який повідомив, що влітку 2022 року, у період окупації м. Ізюм, працював сторожем у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. Там же був відділ екології при окупаційній адміністрації, в якому працював чоловік, якого свідок може впізнати.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 17.02.2023, який впізнав у ОСОБА_4 чоловіка, який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.01.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР» бухгалтером. Вказана організація була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. В цьому ж приміщенні був розташований відділ екології підрозділ незаконної адміністрації, в кому працював чоловік, якого свідок може впізнати;

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_16 від 26.01.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, що працював у відділі екології при окупаційній адміністрації;

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_17 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , що у період з кінця липня 2022 року по початок вересня 2022 року працював у організації екології у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_18 від 23.01.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації м. Ізюм в Харківській області та виконував свої обов`язки у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- протоколом огляду приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 від 23.02.2023, в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема, полімерний скорозшивач з вставкою «Исходящие», з файлами, в одному з яких знаходиться «Служебная записка начальника отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_4 » на ім`я «И.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_10 » з підписом, виконаним від руки чорнилом синього кольору та приміткою «вх.№ 260 от 27.08.2022» на 1 (одному) арк; «Журнал регистрации исходящей корреспонденции» Отдела природных ресурсов и экологии (загальний зошит 96 арк.).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_19 від 28.03.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 25.05.2023.

У відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, метою обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити вищезазначені дії.

Орган досудового розслідування вважає, що на сьогоднішній день ризик вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, який став підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився, що, у свою чергу виправдовує необхідність продовження строку дії запобіжного заходу.

Обставинами, які перешкоджали проведенню досудового розслідування у строк тримання ОСОБА_4 під варту стали наступні:

- призначення почеркознавчої експертизи з метою ідентифікації підписів ОСОБА_4 на документах, що були вилучені в ході огляду;

- виконання вимог ст. 290 КПК України, шляхом повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу підозрюваному та його захисникам до матеріалів кримінального провадження.

Ці обставини, у тому числі, перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжним заходом є, зокрема, тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засідання щодо продовження строку заперечував, пославшись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Адвокат ОСОБА_5 також заперечував щодо заявленого клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_4 щодо продовження строку запобіжного заходу заперечував, підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_19 від 28.03.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 25.05.2023.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.10.2022, який обіймав посаду начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та повідомив, що влітку 2022 року, коли він перебував у окупованому м. Ізюм Харківської області, на місцевому ринку зустрів ОСОБА_4 і останній повідомив, що працює начальником екологічного відділу і запропонував йому «підібрати» посаду, на що ОСОБА_9 відмовився;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.01.2023, який повідомив, що у період окупації працював у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» по вул. Покровській у м. Ізюм. В цій же будівлі, був розміщений відділ екології при окупаційній адміністрації, яким керував чоловік на ім`я ОСОБА_12 .

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 20.01.2023, який впізнав у ОСОБА_4 чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який керував відділом екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.02.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР ЮГ», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм, де також був кабінет «Екологія міста Ізюм» підрозділу незаконної адміністрації. Начальником цього відділу був ОСОБА_14 , який працював у серпні 2022 року.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як начальника відділу екології при окупаційній адміністрації;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.02.2023, який повідомив, що влітку 2022 року, у період окупації м. Ізюм, працював сторожем у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. Там же був відділ екології при окупаційній адміністрації, в якому працював чоловік, якого свідок може впізнати.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 17.02.2023, який впізнав у ОСОБА_4 чоловіка, який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.01.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР» бухгалтером. Вказана організація була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. В цьому ж приміщенні був розташований відділ екології підрозділ незаконної адміністрації, в кому працював чоловік, якого свідок може впізнати;

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_16 від 26.01.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, що працював у відділі екології при окупаційній адміністрації;

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_17 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , що у період з кінця липня 2022 року по початок вересня 2022 року працював у організації екології у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_18 від 23.01.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації м. Ізюм в Харківській області та виконував свої обов`язки у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- протоколом огляду приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 від 23.02.2023, в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема, полімерний скорозшивач з вставкою «Исходящие», з файлами, в одному з яких знаходиться «Служебная записка начальника отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_4 » на ім`я «И.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_10 » з підписом, виконаним від руки чорнилом синього кольору та приміткою «вх.№ 260 от 27.08.2022» на 1 (одному) арк; «Журнал регистрации исходящей корреспонденции» Отдела природных ресурсов и экологии (загальний зошит 96 арк.).

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовження обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, слідим суддею не приймаються.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 27.06.2023.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 27.06.2023, з триманням у державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99).

Строк дії ухвали до 27.06.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1