УХВАЛА

17 липня 2023 року

м. Київ

справа № 750/188/22

провадження № 51-4193ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 14 червня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , де порушує питання про їх скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також оцінка доказів на предмет їх достовірності, про що, серед іншого, йдеться в касаційній скарзі, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги захисника зводяться до тверджень про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК). Зокрема, захисник стверджує, що дії засудженого можуть мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК, а не ч. 2 ст. 121 цього Кодексу, однак в обґрунтування таких тверджень наводить загальнотеоретичний аналіз складу зазначених вище злочинів та їх розмежування, при цьому не посилається на матеріали кримінального провадження, які б підтверджували його припущення щодо правильної, на його переконання, правової оцінки обставин, а отже і кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Зміст оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить про те, що версія сторони захисту про відсутність доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, була предметом перевірки в апеляційному суді, проте касаційна скарга не містить спростування висновків цього суду за результатами перевірки версії, яку відстоювала сторона захисту. Про те, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено апеляційним судом при апеляційному перегляді вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2023 року, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, в касаційній скарзі також не йдеться.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3