КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3792/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 369/1145/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року,

за участю:

представника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2023 року задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000001, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на грошові кошти на рахунку ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» (ІПН 40521127) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль», в суму 108 000,00 (сто вісім тисяч) гривень, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказану суму коштів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2023 року, якою накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія».

Розгляд клопотання відбувався без повідомлення представника ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія», крім того суд першої інстанції порушуючи право вищевказаного товариства не направив копію ухвали скаржнику, тому вона була отримана представниками товариства лише 31.05.2023 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Звертає увагу апелянт на те, що ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» та його службові особи не є учасниками у даному кримінальному провадженні, водночас у вказаному кримінальному провадженні, в межах якого прокурор звернувся з клопотанням, не повідомлено про підозру жодній особі, в тому числі і посадовим особам скаржника, що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою конфіскації майна.

На думку представника, грошові кошти у безготівковій формі, які знаходяться на вказаному банківському рахунку не підпадають під визначення речових доказів, оскільки не доведено, що вони були отриманні в результаті неправомірних дій.

В судове засідання прокурор у кримінальному провадженні не з`явився, однак надіслав клопотання, в якому просив відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату.

Апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що причина неприбуття у судове засідання прокурора є неповажною та призводить до необґрунтованого затягування розгляду апеляційної скарги та вирішення питання щодо законності оскаржуваного судового рішення, а відтак вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутністю прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» - адвокатом ОСОБА_6 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2023 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Бучанським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що КП «Вишнівськтеплоенерго» внесено до реєстру суб`єктів природних монополій, які здійснюють ліцензійну діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії споживачам в територіальних межах м. Вишневе та села Крюківщина, а саме забезпечує опаленням та гарячим водопостачанням мешканців територіальної громади.

Між КП «Вишнівськтеплоенерго» (Покупець) та TOB «ABC ЕНЕРДЖІ» (Продавець) було укладено Договір за № 25-10 від 25.10.2022.

Директором TOB «ABC ЕНЕРДЖІ» являється ОСОБА_8 .

За умовами договору Продавець зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом визначеним у цьому договорі в рамках підготовки об`єкту критичної інфраструктури Вишневої міської територіальної громади до опалювального сезону 2022-2023 років та вжиття заходів з енергозбереження. Загальний обсяг товару (деревина дров`яна промислового використання), який передається, складає 25000м3.

Товар постачається згідно календарного плану постачання (Додаток № 1 до Договору) та є його невід`ємною частиною.

Загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 26 250 000 грн. (двадцять шість мільйонів двісті п`ятдесят тисяч гривень грн. 00 коп.).

Оплата Покупцем рахунку на попередню оплату здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 № 1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» у розмірі не більше 50 (п`ятдесяти) відсотків від загальної суми договору на строк не більше трьох місяців.

Остаточний розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом 7 банківських днів після поставки товару. Оплата здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.

Даний Договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2022, а в частині виконання зобов`язань до повного їх виконання (пункт 7.1. Договору)

Підписанням даного Договору сторони засвідчують можливість виконання своїх зобов`язань в повному обсязі: Покупець щодо можливості оплати в повному обсязі, Продавець щодо поставки товару в повному обсязі (пункт 7.2. Договору).

26.10.2022 року Покупцем було здійснено попередню оплату у розмірі 7 875 000, 00 грн, згідно платіжного доручення № 208 від 26.10.2022.

24.11.2022, відповідно до пункту 2.7. договору, враховуючи реальний стан поставки товару, Сторони вирішили внести зміни до договору, тому уклали Додаткову угоду № 1 від 24.11.2022, за умовами якої зменшено обсяги закупівлі товару до 7500 м3 та відповідно суму договору на 18 375 000,00 грн.

Пункт 2.1. Розділу 2. Ціна та порядок розрахунків Договору виклали в наступній редакції: «Загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 7 875 000, 00 грн.

Станом на 16.12.2022 Продавцем здійснено поставку деревини дров`яної в об`ємі 605,77 м3 на загальну суму 636 058, 50 грн., що підтверджується видатковими, товарно-транспортними накладними.

16.12.2022 року сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків, яким сторони підтверджують реальний стан розрахунків.

19.12.2022 року сторони вирішили внести зміни до договору, тому уклали Додаткову угоду № 2 від 19.12.2022, за умовами якої зменшено обсяги закупівлі до фактично поставленого обсягу товару (605,77 м3) та відповідно суму договору на 7 238 941, 50 грн.

Згідно додаткової угоди № 2, пункт 2.1. Розділу 2 Ціна та порядок розрахунків Договору виклали в наступній редакції: «Загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 636 058, 50 грн.

19.12.2022 року за вихідним № 661 КП «Вишнівськтеплоенерго» було направлено TOB «ABC ЕНЕРДЖІ» претензію-вимогу про повернення попередньої оплати у розмірі 7 238 941,50 грн., однак до цього часу кошти повернуто не було.

В подальшому, на виконання постанови процесуального керівника, погодженої із керівником окружної прокуратури про тимчасовий доступ до речей та документів, що становлять банківську таємницю від 03.01.2023 було здійснено тимчасовий доступ до руху грошових коштів на рахунку TOB «ABC ЕНЕРДЖІ» № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 25.10.2022 по 03.01.2023.

Згідно вилученої інформації зазначено, що різними переказами грошові кошти в сумі 108 000, 00 (сто вісім тисяч) гривень були перераховані на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «НВП УМК».

За таких обставин на даний час у органу досудового розслідування, є підстави вважати, що службові особи TOB «ABC ЕІІЕРДЖІ», шахрайським шляхом заволоділи коштами КП «Вишнівськтеплоенерго».

27.01.2023 року прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на рахунок ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» (ІПН 40521127) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль», в суму 108 000,00 (сто вісім тисяч) гривень, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказану суму коштів.

Мотивуючи його тим, що існують підстави вважати, що грошові кошти, які знаходься на рахунку ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» (ІПН 40521127) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль»одержані злочинним шляхом внаслідок шахрайських дій.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2023 року задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на грошові кошти на рахунку ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» (ІПН 40521127) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль», в суму 108 000,00 (сто вісім тисяч) гривень, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказану суму коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказані грошові кошти, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на вищевказані грошові кошти, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на грошові кошти.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність грошових коштів ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Грошові кошти в рамках досудового розслідування можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено їх відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту грошових коштів, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376,395,404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000001, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на грошові кошти на рахунку ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» (ІПН 40521127) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль», в суму 108 000,00 (сто вісім тисяч) гривень, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказану суму коштів, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українська машинобудівна компанія» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4