ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 серпня 2023 р., винесену в порядку ст.193 КПК України в кримінальному провадженні №0000541 щодо підозрюваного ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 серпня 2023 р. задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 та обрано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, офіційно не працюючому, одруженому, інваліду ІІІ групи, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 11 вересня 2023 року.

Одночасно для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, визначено заставу в розмірі 805200 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_10

ЄУНСС 727/8473/23 провадження №11сс/822/219/23 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11 здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено до 11 вересня 2023 року.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

При цьому посилався на те, що слідчий суддя допустила прояв власної необ`єктивності та неупередженості, а неподання нею заяви про самовідвід при розгляді цього та інших клопотань щодо ОСОБА_8 , на його думку, свідчить про незаконний склад суду.

Вказував, що посилання сторони обвинувачення, як на доказ обґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_8 , на заяву потерпілого ОСОБА_10 , не може прийматися як безумовна підстава для ухвалення оскаржуваного рішення без дослідження інших доказів кримінального провадження. Ухваливши вказане рішення, слідчий суддя порушила приписи ст. 23, 94 КПК України та обрала найсуворіший вид запобіжного заходу без належного ретельного вивчення матеріалів провадження.

Стверджує, що стороною захисту до суду були надані медичні документи, які підтверджують наявність у ОСОБА_8 групи інвалідності з дитинства, а також, що останній за два роки переніс два інсульти, останній з яких мав місце наприкінці липня 2023 року. Також на утриманні у ОСОБА_8 перебуває його мати інвалід ІІ групи та теща інвалід І групи. Вважає, що слідчий суддя не звернув на вказані обставини увагу і ухвалив рішення без належного врахування стану здоров`я ОСОБА_8 .

Також апелянт зазначав, що жоден із зазначених судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження в контексті обрання найсуворішого виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , а тому, на його думку, немає достатніх підстав вважати, що підозрюваний може якимось чином порушити покладені на нього процесуальні обов`язки, переховуватись від суду або впливати на учасників процесу.

На переконання апелянта, обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог адвоката, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на обґрунтування тих висновків слідчого судді, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08.08.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. В матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчиненого кримінального правопорушення та обґрунтованість пред`явленої йому підозри, яка є достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що останній одружений, є інвалідом ІІІ групи, раніше не судимий, не працевлаштований.

Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, обставини, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, те, що йому відомі обставини кримінального провадження, він знайомий з потерпілим та свідками, а також не встановлення місцезнаходження паспорта ОСОБА_8 для виїзду за кордон, колегія суддів вважає, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існують і підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується доводів апелянтів про те, що на утриманні ОСОБА_8 перебувають хворі мати та теща, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_8 є інвалідом ІІІ групи та не працевлаштований, а отже у нього відсутнє джерело доходу, що позбавляє його можливості утримувати будь-кого.

Також адвокатом не було надано суду апеляційної інстанції підтверджуючих медичних документів щодо неможливості перебування ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятора.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження та вимоги КПК України, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, застосувавши щодо ОСОБА_8 саме такий запобіжний захід.

А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 серпня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя