УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002373 від 14.03.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002373 від 14.03.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає про те, що 21.06.2023 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року ним було встановлено, що 15.12.2016 року постановою керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , кримінальне провадження №0002373 від 14.03.2015 року в частині оголошеної підозри щодо підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 4 ст.190 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому, представник потерпілої вважає, що постанова прокурора про закриття кримінального провадження є передчасною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ході здійснення досудового розслідування, прокурором у належний спосіб не проаналізовано матеріали досудового розслідування, які містять достатньо доказів для доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Таким чином, прокурором у повному обсязі не з`ясовано усі фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 15.12.2016 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року, в частині оголошеної підозри щодо підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 просив поновити строк на оскарження постанови від 15.12.2016 року, обґрунтовуючи свої доводи тим, що про наявність постанови дізнався лише 21.06.2023 року, що підтверджується протоколом надання доступу та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 21.06.2023 року.

В судове засідання представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, не з`явився. При цьому, 12.07.2023 року звернувся до суду із клопотанням про проведення судового засідання у його відсутність, скаргу підтримує, просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 15.12.2016 року.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність представника потерпілої.

Від прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002373 від 14.03.2015 року, надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутність. Крім того, 12.07.2023 року на адресу суду надійшли матеріали кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року.

У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача, прокурора, рішення якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у його відсутність.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З наданих матеріалів кримінального провадження не вбачається даних про своєчасне отримання копії оскаржуваної постанови потерпілою, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає слушними доводи адвоката ОСОБА_4 про необхідність поновлення строку на оскарження постанови прокурора від 15.12.2016 року.

Як встановлено в судовому засіданні, Дарницьким УП ГУ НП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002373 від 14.03.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відомості, внесені до ЄРДР за фактом заволодіння ОСОБА_6 грошовими коштами ОСОБА_8 на суму 1 404 860 грн. 88 коп. та ОСОБА_9 на суму 25 803 441 грн. 00 коп. шляхом обману.

Постановою Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 13.08.2019 року, здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року доручено СУ ГУ НП в Київській області.

02 серпня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 15.12.2016 року, кримінальне провадження №0002373 від 14.03.2015 року, в частині оголошеної підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпілий ОСОБА_9 помер, та за заявою ОСОБА_3 /доньки ОСОБА_9 / від 17.03.2023 року, старшим слідчим СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні №0002373 від 14.03.2015 року ОСОБА_3 залучено як потерпілу.

Так, згідно з п.4 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.2, ст.284 КПК України).

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги та кримінального провадження свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону прокурором не були в повній мірі дотримані при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів вбачається, що прокурор при винесенні оскаржуваної постанови, не встановив усіх фактичних обставин, не вжив всіх заходів для їх належного встановлення, так само не дотримався вимог ст.9 КПК України, оскільки зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, в обґрунтування свого рішення про закриття кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року, в частині оголошеної підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, прокурор зазначив, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 тривали судові спори щодо заволодіння останнім грошовими коштами та в ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві відкрите виконавче провадження про стягнення грошових коштів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , що на думку прокурора, виключає об`єктивну сторону вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, прокурором у порушення вимог ч.1 ст.91 КПК України, якою встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, не надано належної оцінки та обґрунтування доказам, долученим до матеріалів кримінального провадження.

Також прокурором у постанові від 15.12.2016 року взагалі не відображено обставини щодо ймовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_9 , за вчинення якого ОСОБА_6 також було повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року, як і не наведено мотивів та жодного обґрунтування щодо вказаного епізоду кримінального правопорушення.

Вказане, в сукупності з іншими матеріалами свідчить про те, що прокурор під час постановлення рішення про закриття кримінального провадження, не встановив усіх фактичних обставин, не вжив всіх заходів для їх належного встановлення, так само не дотримався вимог ст.9 КПК України та прийшов до передчасного висновку щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 слід задовольнити, та скасувати постанову керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0002373 від 14.03.2015 року, в частині оголошеної підозри щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 9, 26, 91, 92, 93, 110, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002373 від 14.03.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя