490/5387/23 28.06.2023
н/п 1-кс/490/5499/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5387/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 представника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 , погоджене прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 , погоджене прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти на загальну суму 376 800 гривень та 5101 доларів США вилучені 20.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , у межах кримінального провадження №0000003 від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи громадянином України, військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді інспектора 3 комендантської групи комендантського відділення НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 , у військовому званні «молодший сержант», будучи обізнаним про факт ведення російською федерацією агресивної війни проти України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17, 19, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1, 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. ст. 2, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та всупереч Військовій присязі, у липні 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Херсоні, добровільно зайняв посаду «оперуполномоченого оперативного отдела» у незаконному правоохоронному органі «ИК «Северная исправительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», створеному на тимчасово окупованій території України у м. Херсоні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

20.06.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

20.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були виявлені та вилучені грошові кошти на загальну суму 376 800 гривень та 5101 доларів США. Відповідно до первинних пояснень наданих ОСОБА_4 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 (період часу відеозапису 07:31-08:17) зазначені вище грошові кошти належать йому. В подальшому, під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 (період часу відеозапису 07:31-08:17) ОСОБА_4 повідомив, що еквівалент вищезазначених грошових коштів в сумі 10 000 доларів США належать йому, а 5000 доларів належать його дружині ОСОБА_6 .

Також, 20.06.2023 року до органу досудового розслідування надійшла заява ОСОБА_4 відповідно до якої грошові кошти вилучені 20.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , окрім 2000 доларів США, належать йому. Відповідно до заяви 2000 доларів США належать його дружині ОСОБА_4 .

Отже, у зв`язку з непостійною позицією ОСОБА_4 , орган досудового розслідування приходить до висновку, що останній, з метою уникнення конфіскації майна, дає неправдиві пояснення щодо походження вилучених грошових коштів.

Таким чином, орган досудового розслідування приходить до висновку, що вилучені грошові кошти на загальну суму 376 800 гривень та 5101 доларів США належать підозрюваному ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає конфіскацію майна, а також з метою подальшої конфіскації, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий просить про накладення арешту на вищевказані грошові кошти, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що всі вилучені грошові кошти належать його дружині ОСОБА_6 , первинні пояснення про належність грошових коштів йому він надав під тиском та через погане самопочуття. Всі грошові кошти були набуті ОСОБА_6 до укладення шлюбу, 10 тис. доларів США подарували їй бабуся та дідусь, решта суми це її особисті заощадження зі стипендії та матеріальної допомоги від знайомих.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши що належність вказаних грошових коштів ОСОБА_4 є лише припущенням органу досудового розслідування.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що всі вилучені грошові кошти належать особисто їй, це подарунок від бабусі та дідуся, заощадження зі стипендії та матеріальна допомога від знайомих.

Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні клопотання, пославшись на обставини, викладені у письмових запереченнях до клопотання про арешт майна.

Вивчивши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, санкція зазначеної статті передбачає застосування такого покарання, як конфіскація майна.

Слідчий просить про накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт майна, який накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, може бути застосований лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Тобто, з цього слідує, що застосування арешту майна на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України є неможливим щодо майна третьої особи, а слідчий суддя при накладені арешту за вказаною підставою має з`ясувати, чи дійсно майно, про арешт якого просить сторона обвинувачення, належить підозрюваному.

Вирішуючи питання про належність грошових коштів на загальну суму 376 800 гривень та 5101 доларів США вилучених 20.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

У ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 повідомив, що еквівалент грошових коштів в сумі 10 000 доларів США належать йому, а 5000 доларів належать його дружині ОСОБА_6 .

20.06.2023 року до органу досудового розслідування надійшла заява ОСОБА_4 , відповідно до якої грошові кошти ,вилучені 20.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , окрім 2000 доларів США належать йому. Відповідно до заяви 2000 доларів США належать його дружині ОСОБА_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 були надані пояснення, згідно яких всі вищевказані грошові кошти належать ОСОБА_6 , які були здобуті нею до укладення шлюбу, тобто є її індивідуальною власністю.

З урахуванням непослідовності пояснень підозрюваного, вказана версія, на думку слідчого, є занадто нереалістичною та непереконливою.

Не додає переконливості запропонованій версії, також і пояснення ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , згідно яких всі вилучені грошові кошти є заощадженнями ОСОБА_6 за рахунок подарунків від дідуся та бабусі останньої, заощаджень зі стипендії та матеріальної допомоги від знайомих, які є нелогічними та занадто малоймовірними, з огляду на те, що така заощадливість з боку ОСОБА_6 з вищевказаних «джерел доходів» виключала би можливість останньої забезпечувати себе елементарними потребами та засобами існування.

В змагальному процесі недостатньо запропонувати версію, зробити відповідальне твердження, але потрібно спростувати ще версію (твердження) свого опонента.

Дослідивши встановлені під час розгляду клопотання обставини, оцінивши доводи сторін в контексті їх вагомості з метою встановлення власника спірного майна, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі аргументи органу досудового розслідування в сукупності з наданими матеріалами в даному випадку видаються більш переконливими у порівняні з матеріалами, представленими стороною захисту, а також ОСОБА_6 та її представником.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про належність вилучених грошових коштів на загальну суму 376 800 гривень та 5101 доларів США, вилучених 20.06.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , саме підозрюваному ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч.2ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи із даних матеріалів кримінального провадження, на цьому етапі провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою конфіскації майна, як виду покарання, вбачається необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 20.06.2023 р. в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти в сумі 376800 грн. та 5101 доларів США з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1