Справа № 521/9187/23
Провадження № 1-кп/521/1411/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з Центральним районним судом міста Миколаєва, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 27.01.2023 року за № 0000177 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Херсонського міського суду від 03.07.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2023 року близько 07:10, більш точну дату та час встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел направлений на противоправне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи дійсного наміру повернути майно власнику, заволодів мобільним телефоном марки Samsung моделі «А047F/32 ВLАСК», який належить потерпілій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/115- 23/1522-ТВ від 02.02.2023 р., станом на 23.01.2023 р. складає 4855 гривень, після чого покинув місце вчиненого кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, передавши сторонній особі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4855 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у січні 2023 року проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . 23 січня 2023 р. у гуртожитку святкували день народження у кімнаті №87, де проживає потерпіла ОСОБА_5 , яка на той час була його співмешканкою. Вже під ранок, коли всі збиралися розходитися, він попросив у ОСОБА_5 подзвонити з її мобільного телефону, вона дозволила, дала телефон, він здійснив дзвінок, телефон повернув власниці. Через деякий час знову попросив телефон подзвонити, вона передала, він знов повернув. Потім втрете попросив мобільний телефон щоб подзвонити, потерпіла дозволила взяти мобільний телефон, який знаходився в кімнаті. Після чого він забрав мобільний телефон марки Samsung моделі «А047F/32 ВLАСК», який належить потерпілій ОСОБА_5 , вийшов з кімнати гуртожитку, пішов на ринок, де працював на той час. Коли він вже знаходився на ринку, йому зателефонувала потерпіла ОСОБА_5 , вони посварилися, після чого він продав цей телефон за 4000 гривень своїм знайомим. Через деякий час був затриманий працівниками поліції, яким повідомив кому саме продав мобільний телефон. Мобільний телефон був вилучений у цих осіб та повернутий потерпілій. Просив суд суворо не карати, шкодує про вчинене, розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд провести судове засідання без її участі.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом оману (шахрайство), вчинене повторно доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок повинен також відповідати загальним засадам кримінального провадження, одне з яких верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /Steven Willcox/ та Скотт Херфорд /Scott Hurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

У даному випадку при призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує практику Європейського суду з прав людини. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому епізоду злочинних дій. Даючи оцінку вказаним зізнанням обвинуваченого, суд вважає, що воно дано без будь-якого примусу та свідомо. Підстав вважати, що обвинувачений обмовляє себе, або дає зізнавальні покази вимушено не має.

Разом з тим, суд ухвалюючи вирок, не лише дає оцінку окремо взятим діям обвинуваченого, враховує особистість останнього, наскільки вона проявилася у вказаних протизаконних діях. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Так обвинувачений має місце реєстрації та місце проживання у місті Херсон, офіційно не працевлаштований, дітей та інших осіб на утриманні не має, не має офіційної та стабільної роботи і таким чином постійних засобів до існування.

Мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного правопорушення, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, відсутність завданої шкоди, пом`якшуючі обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка подала письмову заяву про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим вироком Херсонського міського суду від 03.07.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Таким чином вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак особа обвинуваченого, а також, його щире розкаяння, свідчать про можливість призначення покарання в межах санкції ч.2 статті 190 КК України, однак наближене до її найнижчої межі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ст.124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в загальній сумі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Миколаївському слідчому ізоляторі.

Затримати ОСОБА_4 в залі судових засідань Центрального районного суду міста Миколаєва.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його законного затримання в залі Центрального районного суду міста Миколаєва, тобто з 02 травня 2023 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки Samsung моделі «А047F/32 ВLАСК», який переданий на зберігання потерпілій вважати повернутими за належністю.

Речові докази:

- оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R диск марки «Axent» 19A2M07092318 з двома відео файлами на яких було зафіксовано відеозапис слідчого експерименту з підозрюваним, на якому збережена інформація у цифровому вигляді залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000177 від 27.01.2023 року.

- оптичний диск для лазерних систем зчитування CD-R диск марки «TITANUM» «07041814» з двома відео файлами на яких було зафіксовано відеозапис допиту малолітнього свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому збережена інформація у цифровому вигляді залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000177 від 27.01.2023 року.

- оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R диск марки «Videx» з двома відео файлами на яких було зафіксовано відеозапис слідчого експерименту з підозрюваним, на якому збережена інформація у цифровому вигляді залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000177 від 27.01.2023 року.

- оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R диск марки «Videx» «L17A2131801-26» з двома відео-файлами на яких було зафіксовано відеозапис допиту малолітнього свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому збережена інформація у цифровому вигляді - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000177 від 27.01.2023 року

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у загальному розмірі - 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1