Справа № 346/4085/22
Провадження № 11-кп/4808/326/23
Категорія ст. 185 ч.4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано - Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 18 квітня 2023 року, відносно ОСОБА_9 за ст. 185 ч.4 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення злочинів, вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України та суперечить загальним засадам призначення покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання його підзахисному не врахував повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Просить вирок Коломийського міськрайонного суду від 18.04.2023 року щодо ОСОБА_9 змінити у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно не справедливим в наслідок суворості.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ст. 185 ч.4 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання вказано рахувати з 28.09.2022 року, зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою в період з 13.08.2022 року по 16.08.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 13120 грн. 21 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 11.08.2020 о 07:30 годині, перебуваючи біля торгового комплексу в смт. Печеніжин по вул. Незалежності, знаючи про те, що в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття вікна у дверях автомобіля незаконно проник до автомобіля марки ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_10 , звідки таємно викрав авто-магнітолу марки «JVC», моделі «KD-G161» серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 383 гривні, після чого місце вчинення злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того ОСОБА_9 12.08.2022 в період часу з 00:00 години до 04:30 годині, перебуваючи у смт. Печеніжин, Коломийського району, Івано-Франківської області по вул. Лесі Українки, знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджимання дверей проник до автобусу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_11 , звідки таємно викрав телевізор марки «Ergo», моделі «LE24D6», серійний номер В, вартістю 2667 гривень; GPS-трекер марки «Tetlonica» моделі «FM 1200» вартістю 850 гривень; викрутку двосторонню із плоским та хрестоподібним наконечником вартістю 47 гривень; автомобільний розгалужувач марки «Carlife», вартістю 78 гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, тим самим спричинив своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3642 гривні.

Також ОСОБА_9 в період часу з 16:00 години 11.08.2022 по 08:00 годину 12.08.2022, знаючи, що в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник на територію господарства в АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_12 , звідки таємно викрав велосипед марки «DBS» вартістю 5678 гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, спричинивши своїми діями потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

На початку серпня 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_9 , перебуваючи по вул. Коновальця в смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, побачивши мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy SM-G960F», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , належного потерпілому ОСОБА_13 та достовірно знаючи, що вищезазначений телефон належить потерпілому, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав вищезазначений мобільний телефон вартістю 3367 гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того ОСОБА_9 в період часу з 21:00 години 16.08.2022 по 01:30 годину 17.08.2022, перебуваючи на площі Відродження в м. Коломия, Івано-Франківська область, в період дії воєнного стану, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом застосування фізичної сили відчинив двері та проник до автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_6 , із номерними знаками « НОМЕР_7 », власником якого є потерпілий ОСОБА_14 , звідки таємно викрав планшет марки «Apple», серії «iPad 3», білого кольору, вартістю 2100 гривень, а також камеру відеоспостереження «WIFI Smart NET camera Q5», білого кольору, вартістю 550 гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2650 гривень.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити;

- прокурор з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 заперечив, вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні його підзахисному покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необгрунтованими.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Судом першої інстанції обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Однак, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, до затримання постійного місця проживання не мав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, за що має непогашені судимості. Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому визнав частково, змінивши свою позицію та розкаявшись під час останнього слова, тому обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

Щодо тверджень наведених в поданій апеляційній скарзі захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу того, що судом першої інстанції не враховано при призначенні його підзахисному покарання те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв в розкриттю злочину, судова колегія вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки під час судового розгляду обвинувачений не визнавав свою вину, тобто не сприяв у розкритті злочину, а тільки під час останнього слова зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відповідно і підстав для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

Призначення більш м`якого покарання за інкриміновані злочини не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5