ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000187 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шебутинці Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 1) 21.01.2020 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.69, ч.1 ст.70, ст.75, ст.104 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 2) 20.05.2020 року вироком Чернівецького апеляційного суду за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі, звільнився 20.01.2022 року по закінченню строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосовано до ОСОБА_7 до набрання вирком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», взявши його під варту із залу суду негайно.

ЄУНСС:722/1818/22

НП:11кп/822/212/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.4 ст.185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з дня проголошення судом даного вироку та взяття його під варту, а саме з 04 квітня 2023 року.

Вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

На вказане рішення суду адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок районного суду щодо її підзахисного та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Посилається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням основних засад верховенства права.

Вказує, що покази свідків та потерпілої є неповними та не доводять ту обставину, що саме ОСОБА_7 скоїв крадіжку грошей, оскільки всі особи на час роботи знаходилися в русі, а крадіжку міг скоїти будь-хто з присутніх. Також, на думку апелянта, судом не взято до уваги те, що в салоні автомобіля знаходився і ОСОБА_10 , який разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 їхали розвантажувати помідори, при цьому його причетність до вчинення злочину не була перевірена.

Звертає увагу на неконкретність показів свідків та потерпілої в частині не застосування поліцейськими до її підзахисного фізичного та психологічного впливу, оскільки такі не були очевидцями протиправних дій працівників поліції, оскільки ці дії відбувалися на значній відстані.

Зазначає, що протокол огляду місця події від 08.09.2022 р. із застосуванням відеозапису за допомогою бодікамер, був проведений з порушенням порядку збирання доказів, а відеозапис зізнання ОСОБА_7 про нібито скоєний ним злочин був отриманий слідчим внаслідок застосування до обвинуваченого працівниками поліції фізичного та психологічного впливу.

Вважає, що така дія як вилучення поліцейським ОСОБА_12 речей (грошей) у ОСОБА_7 із складанням протоколу добровільної видачі для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення до внесення відомостей до ЄРДР проведена всупереч вимог ст.93, 214 КПК України.

Звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно не застосував доктрину «плодів отруйного дерева», як це сформульовано в рішенні ЄСПЛ, оскільки перший доказ сторони обвинувачення - запис на боді-камеру був отриманий з порушенням закону, то всі подальші зібрані докази є недопустимими.

На вказану апеляційну скаргу захисника обвинуваченого прокурором Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_13 подано заперечення, в якому вона просить вироку районного суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вказує, що доводи захисника обвинуваченого, наведені нею в апеляційній скарзі є необгрутованими та такими, що суперечать нормам КПК України і зводяться до того, щоб ОСОБА_7 уникнув кримінальної відповідальності.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, 08 вересня 2022 року о 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в урочищі «Став», що в адміністративних межах с. Кормань Дністровського району Чернівецької області, у період введеного на території України воєнного стану, діючи повторно, умисно таємно викрав із гаманця, який знаходився в салоні автомобіля марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , належні ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 250 євро та 3200 грн., чим завдав їй на вказану суму матеріальної шкоди.

Таким чином ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка вважала вирок районного суду обґрунтованим, а тому просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів доходить такого.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Із зазначеної норми закону слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

При перевірці вироку місцевого суду апеляційним судом встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні грошових коштів у потерпілої ОСОБА_14 є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджені, оцінені судом та детально викладені у вироку.

Зокрема, такого висновку районний суд дійшов на підставі аналізу показань потерпілої ОСОБА_14 та свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які безпосередньо були присутні на місці події в якості робітників, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , підтверджено те, що лише обвинувачений під час виконання робіт на полі перебував біля автомобіля, салон якого неодноразово відчиняв, у який нахилявся, коли клав туди речі та час від часу пив воду, інші працівники, які перебували на полі, до автомобіля взагалі не підходили.

Вказане також підтвердили в суді першої інстанції як обвинувачений ОСОБА_7 , так і свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 .

Підстав недовіряти потерпілій та свідкам вказаним вище у колегії суддів немає, оскільки усі вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та в своїй сукупності, а також із письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що покази потерпілої та свідків є неповними та сумнівними, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки всі вони давали показання безпосередньо в судовому засіданні та повідомляли про факти та події, які вони сприймали особисто. Жоден зі свідків не перебував у неприязних відносинах з обвинуваченим чи потерпілою, а тому ставити під сумнів їхні покази немає підстав. Більше того, сторона захисту, у разі неповноти показів потерпілої чи свідків мала право допитувати їх або ж задавати уточнюючі запитання, однак таким правом не скористалась.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 також підтверджується сукупністю наявних в матеріалах провадження належних та допустимих письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.09.2022 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_14 заявила про крадіжку належних їх грошових коштів в сумі 250 євро та 3200 грн. (а.с.104-105);

- протоколом огляду місця події від 08.09.2022 року з доданою до нього фото таблицею, згідно з яким, 08.09.2022 року у період часу з 15 год. 00 хв. по 15 год. 50 хв. було оглянуто автомобіль жовтого кольору марки «Mercedes Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на земельній ділянці в урочищі «Став», що розташована в с.Кормань Дністровського району Чернівецької області. на відстані близько 15 метрів від якого було оглянуто посадку, в якій виявлено сніп проса, під яким знаходились грошові кошти в сумі 250 євро та 3200 грн. (а.с.106-112);

- протоколом добровільної видачі від 08.09.2022 року, дані якого свідчать про те, що ОСОБА_7 в присутності законного представника та понятих добровільно видав грошові кошти в сумі 250 євро та 3200 грн. (а.с.113- 114);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2022 року за участю свідка ОСОБА_15 та доданим до нього відеозаписом (а.с.164-170), відповідно до яких,ОСОБА_15 в присутності понятих та законного представника вказала на час, дату, місце, учасників та обставини події, яка мала місце 08.09.2022 року в урочищі «Став» в адміністративних межах с.Кормань Дністровського району Чернівецької області (а.с.164-170);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2022 року за участю свідка ОСОБА_10 та доданим до нього відеозаписом, з якого вбачається, що свідок в присутності понятих та інших осіб повідомив усі відомі йому обставини події, які мали місце 08.98.2022р. в с. Кормань, а саме в урочищі «Став». (а.с.156-162);

- відеозаписом з бодікамери, який здійснювався 08.09.2022 року та протоколом огляду вказаного відеозапису від 19.09.2022 року (а.с.138- 142).

Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням приписів ст. 94 КПК України, районний суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Будь - яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Невизнання вини ОСОБА_7 слід розцінювати, як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки його винуватість поза розумним сумнівом доведена сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого про можливу причетність до крадіжки ОСОБА_10 , то такі колегія суддів не бере до уваги, оскільки жодного доказу, який би вказував на причетність останнього органом досудового розслідування не здобуто і матеріали справи цього не містять.

Більше того, з показів потерпілої й усіх свідків, наданих в суді першої інстанції, було встановлено, що ОСОБА_10 під час збору врожаю до автомобіля, з якого були викрадені кошти, не підходив.

Вказане підтвердив і обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду даної справи.

З показів ОСОБА_10 встановлено, що в бус він сідав разом з ОСОБА_11 та обвинуваченим одночасно. В салоні автомобіля на одинці не залишався.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що покази свідків та потерпілої є неконкретними в частині незастосування поліцейськими до її підзахисного фізичного та психологічного впливу.

Зокрема, апеляційний суд зважує на те, що потерпіла ОСОБА_14 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 підтвердили суду, що 08.09.2022 року під час проведення слідчих дій в урочищі «Став», що в адміністративних межах с. Кормань, будь-ким, в тому числі працівниками поліції, фізичне насильство та погрози до ОСОБА_7 не застосовувалися та будь-яких тілесних ушкоджень у нього не спостерігалося. Вказане підтверджується і відеозаписом з бодікамери працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 не скаржився на застосування до нього фізичного насильства, не скаржився на біль, на його тілі були відсутні тілесні ушкодження, почервоніння.

Окрім того, з показів самого обвинуваченого підтверджено, що він та його законний представник з 08.09.2022 р. заяву про вчинення злочину щодо дій працівників поліції не подавали, до закладів охорони здоров`я, експертних установ з метою фіксації тілесних ушкоджень не зверталися, скарги на дії працівників поліції не подавали, побої не знімали.

Крім того, протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2022 року за участю свідка ОСОБА_10 підтверджено те, що за весь час перебування біля ОСОБА_7 , його ніхто не бив і будь-кому з цього приводу ОСОБА_7 не скаржився.

Не погоджується колегія суддів і з твердженням захисника обвинуваченого про те, що протокол огляду місця події від 08.09.2022 р. із застосуванням відеозапису за допомогою бодікамер, був проведений з порушенням порядку збирання доказів.

Так, ч.1 та 7 ст.237 КПК України передбачено, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 08.09.2022р. в с. Кормань працівниками поліції був застосований засіб фіксації - фотоапарат «Sony», а не бодікамера, як про це зазначає апелянт. До того ж, до вказаного протоколу були долучені фототаблиці. Інші засоби фото-, відеофіксації, в тому числі за допомогою бодікамери, під час огляду місця події не застосовувались, а тому про відеофіксацію бодікамерою в протоколі ОМП учасники не повідомлялися, оскільки така не проводилася.

Окрім того, в протоколі огляду місця події від 08.09.2022 р. відображені відомості про всіх осіб, які брали в ньому участь, а саме слідчого, понятих, власника земельної ділянки, де проводився огляд, та відповідно наявні їхні підписи, як те передбачено ст.104 КПК України. При цьому, запрошення інших осіб до участі в огляді місця події, відповідно до ч.3 ст.237 КПК України, є правом, а не обов`язком сторони обвинувачення.

Те, що графа протоколу огляду місця події про вилучення речей, предметів, документів не заповнена, не може бути підставою для визнання такого огляду неналежним, зважаючи на те, що в ході допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_17 було встановлено, що викрадені кошти були вилучені саме під час огляду місця події.

За таких обставин, порушень вимог КПК України, які б ставили під сумнів вказаний доказ колегія суддів не знаходить і вважає його належним та допустимим.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис з бодікамер працівників поліції є недопустимим доказом, то колегія суддів вважає їх також необгрутованими.

Так, ст.40 Закону України «Про національну поліцію», серед іншого, передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення як фото - і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Як було встановлено судом першої інстанції при розгляді справи та перевірено апеляційним судом, в даному випадку працівниками поліції на бодікамеру був зафіксований момент виявлення кримінального правопорушення. Відеозапис з бодікамери не є додатком до протоколу огляду місця події чи протоколу добровільної видачі грошей обвинуваченим, а наданий стороною обвинувачення суду як окремий, самостійний доказ.

На переконання апеляційного суду вказаний доказ спростовує версію захисту про вчинення тиску на обвинуваченого, шляхом завдання йому тілесних ушкоджень та вказівки на місце виявлення коштів.

Щодо тверджень захисника про те, що під час складання протоколу добровільної видачі був відсутній захисник обвинуваченого та його законний представник, то такі є також безпідставними, оскільки відповідно до даних такого письмового доказу, ОСОБА_7 в присутності своєї бабусі - ОСОБА_20 , тобто законного представника, добровільно видав викрадені у потерпілої грошові кошти. При цьому такий протокол був зачитаний в голос усі учасникам, будь-яких заяв, доповнень не поступало, що засвідчено підписами як понятих, так і ОСОБА_7 та його законного представника - ОСОБА_20 . З будь-якими клопотаннями про обов`язкову участь захисника під час проведеної слідчої дії ні обвинувачений ні його законний представник не звертались.

Інші посилання в апеляційній скарзі мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений нею у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Таким чином, вищенаведеними доказами, які є достовірними, достатніми і допустимими, підтверджується висновок районного суду про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме, повторно таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), в умовах воєнного стану, в зв`язку з чим спростовується твердження сторони захисту про те, що він не скоював даного злочину.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то, на думку колегії суддів, воно призначено обвинуваченому відповідно до вимог закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, і відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, та більше того в апеляційній скарзі не оспорюється.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок районного суду - без змін.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3