Єдиний унікальний номер судової справи 712/7082/23
Провадження № 1-кс/712/3304/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Про арешт майна

12 липня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за клопотанням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000913 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

12.07.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотанням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000913 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події від 11.07.2023 за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21, а саме: водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданого 16.07.2021.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від працівників сервісного центру №7141 про те, що 11.07.2023 до сервісного центру звернулась громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для заміни посвідчення водія, та пред`явила посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке має явні ознаки підробки.

11.07.2023 за вказаним фактом сектором дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

11.07.2023 в ході огляду місця події за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21, а саме в приміщенні сервісного центру МВС №7141 виявлено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 видане 16.07.2021 року, яке відповідно до бази ІПНП не рахується за даною особою.

В ході огляду місця події за вище вказаною адресою в присутності двох понятих було вилучено вищезазначене посвідчення водія та поміщено до сейф-пакету PSP 1075248.

Посилаючись на ст. 100, 170-171 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення можливого цивільного позову у кримінальному провадженні, належного зберігання речових доказів та в подальшому розгляду питання про їх долю чи конфіскацію в дохід держави та проведення необхідних експертиз, просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Прокурор в судове засіданні не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд клопотання за відсутності прокурора та накладення арешту на посвідчення водія, яке є речовим доказом і знаходиться в матеріалах кримінального провадження, з метою проведення слідчих дій шляхом заборони його використання та володіння власником.

ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд клопотання про арешт посвідчення водія без її участі, у вирішенні клопотання покладалася на розсуд суду.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, не проводилася фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, що відповідає ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000913 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України до ЄРДР внесені відомості про те, що до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від працівників сервісного центру № 7141 про те, що 11.07.2023 до сервісного центру звернулась громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для заміни посвідчення водія, та пред`явила посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке має явні ознаки підробки (ЄО 29202 від 11.07.2023).

11.07.2023 в ході огляду місця події за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21, а саме в приміщенні сервісного центру МВС №7141 виявлено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 видане 16.07.2021 року, яке відповідно до бази ІПНП не рахується за даною особою.

У ході огляду місця події за вище вказаною адресою в присутності двох понятих було вилучено вищезазначене посвідчення водія та поміщено до сейф-пакету PSP 1075248.

Постановою про визнання речей і документів доказами та приєднання їх до матеріалів дізнання від 11.07.2023, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 5145, визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Виходячи з положень ст. 170 КПК України за клопотанням слідчого, погодженим прокурором, прокурора слідчим суддею може бути застосований такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 2 вказаної норми Закону визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Тому, з урахуванням положень ст. 64-2 КПК України у разі накладення арешту на майно третьої особи у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, з таким клопотання про накладення арешту може звернутись лише прокурор.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, то з метою забезпечення збереження речових доказів на нього необхідно накласти арешт.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Таким чином, слідчим суддею враховується, що клопотання відповідає вищевказаним нормам Закону, крім того, є достатні дані, що вказують на те, що зазначене майно може бути використані у подальшому в якості доказів. Вказані підстави визнаються прийнятними і такими, що відповідають потребам кримінального провадження.

Прокурором у клопотанні належним чином викладені підстави, у зв`язку з наявністю яких потрібно здійснити арешт майна, конкретно вказані речі, на які планується накласти арешт, їх вичерпний опис та ознаки.

При цьому слідчий суддя зазначає, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна мають право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України. Тобто арешт майна є тимчасовим заходом та не позбавляє права власності на вказане майно.

У зв`язку з наведеним, у слідчого судді відсутні будь-які сумніви у визнанні тимчасово вилученого майна, арешт на яке планується отримати, в якості доказів, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, тому наявні підстави для задоволення клопотання.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 зі матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000913 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , видане 16.07.2021, яке знаходиться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження шляхом заборони його використання і розпорядження.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1