Провадження №1-кс/127/7371/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 30.09.2021 про закриття кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 30.09.2021 про закриття кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020.

Скарга мотивована тим, що під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_4 не було вжито всіх заходів для здійснення всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, тому ОСОБА_3 просить скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Судом встановлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020.

Згідно заяви ОСОБА_3 , слідчим СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування № 0000332 від 31.03.2018 за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Незважаючи на викладені ОСОБА_3 , у заяві про вчинення злочину, факти та вимоги чинного законодавства України, при реєстрації провадження слідчим не було вказано жодної особи, що скоїла вказаний злочин, не вказано факт викрадення коштів та телефону, а також невірно зазначено правову кваліфікацію злочину. В подальшому, незважаючи на вказані у протоколі допиту ОСОБА_3 обставини, клопотання подані скаржником в ході досудового розслідування, про вчинення щодо потерпілого пограбування, з анкетними даними осіб, які вчинили вказаний злочин, досудове розслідування здійснювалось лише за ч. 1 ст. 125 КК України. За результатами досудового розслідування, не перевіривши та не з`ясувавши усіх обставин справи, слідчим ОСОБА_5 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На думку заявника, слідчим ОСОБА_5 , умисно було внесено до постанови про закриття кримінального провадження недостовірні відомості, а саме не зазначено встановлених фактів скоєння ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розбою, заволодіння телефоном та грошовими коштами, а також не зазначено про спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні, з матеріалів скарги та доданих до неї документів, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово порушувалось питання про неналежне проведення слідчим ОСОБА_5 досудового розслідування кримінального провадження № 0000332. Вказане кримінальне провадження двічі було закрито слідчим ОСОБА_5 та двічі в постанові про закриття кримінального провадження не було вказано усіх обставин злочину та осіб, які до нього причетні, що в подальшому призвело до закриття кримінального провадження за закінченням строку досудового розслідування. Таким чином, на думку потерпілого, неналежне виконання своїх службових обов`язків слідчим ОСОБА_5 та невнесення усіх відомостей щодо вчиненого кримінального правопорушення призвело до невірної кваліфікації злочину, а саме з тяжкого злочину на легкий, та в подальшому призвело до закриття кримінального провадження № 0000332, чим було порушено права ОСОБА_3 , та на підставі викладеного, було подано заяву до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020 потерпілим ОСОБА_3 , як встановлено з матеріалів доданих до скарги, неодноразово направлялись клопотання до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому в порядку ст. ст. 55, 56 КПК України, проте слідчим, в порушення вимог ст. 220 КПК України, вказані клопотання не були розглянуті.

30.09.2021 слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, проте, в порушення вимог чинного законодавства, вказана постанова потерпілому не направлялась, та отримана ним лише 23.06.2023.

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Закриваючи кримінальне провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слідчою не вказано, яка саме відсутня ознака злочину чи його елемент в цілому, що виключає злочин як кримінальне правопорушення, не надано належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з початку досудового розслідування до дня винесення постанови про закриття кримінального провадження, слідчим ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 110 КПК України, не відображено проведення органом досудового розслідування аналізу направленої заяви, здобутих доказів, як на підтвердження певних обставин так і на їх спростування, не проведено усіх слідчих дій спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В оскаржуваній постанові, слідчим ОСОБА_4 зазначено : в ході досудового розслідування не встановлено доказів щодо внесення заступником керівника Вінницької обласної прокуратури неправдивих відомостей до офіційного документу, однак досудове розслідування кримінального провадження №0001171 проводилось за фактом внесення неправдивих відомостей слідчим ОСОБА_5 , що свідчить про неналежне оформлення слідчим ОСОБА_4 постанови про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії" (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини" (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, "Ґюль проти Туреччини" (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий суддя, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у вказаному кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування і не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, про неналежне та неповне дослідження обставин кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого ОСОБА_4 від 30.09.2021 про закриття кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020 року була винесена передчасно, а тому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 30.09.2021 про закриття кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0001171 від 23.10.2020 року направити до четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому для виконання та організації проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя

.