ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000661 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сватове Луганської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Сватове Луганської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 16 червня 2023 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який було відмовлено.

Про наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, суд дійшов на підставі ст. ст. 331, 177, 178 КПК України та виходячи із даних про осіб обвинувачених, які є неодруженими, офіційно утриманців не мають, офіційного джерела доходу не мають, раніше судимі, таким чином характеризуються відсутністю стійких соціальних зв`язків та міцних стримуючих факторів, відтак, на думку суду першої інстанції, є підстави вважати, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання у разі визнання винуватими у вчиненні злочину обвинувачені можуть переховуватися від суду, в тому числі й на території Російської Федерації, враховуючи режим воєнного стану на території України.

Також, суд в своїй ухвалі дійшов висновку, що оскільки в обвинувачених відсутнє законне джерело доходу, яке здатне забезпечити рівень їх життя, а також наявна схильність до вчинення кримінальних правопорушень, з огляду на судимість за вчинення умисного злочину, то існує ризик продовження обвинуваченими вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім цього, судом встановлено наявність ризику незаконного впливу обвинувачених на потерпілу та свідків, з огляду на те, що в судовому засідання ці особи ще не допитані.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що застосований до обвинувачених запобіжний захід відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, який на даному етапі судового провадження превалює над принципом поваги до особистої свободи обвинувачених, оскільки обставини кримінального правопорушення, характер інкримінованого обвинуваченим діяння свідчить про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб обвинувачених, а тому задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підстав для задоволення клопотання сторони захисту та обрання більш м`якого запобіжного заходу судом першої інстанції на даному етапі розгляду кримінального провадження судом першої інстанції не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №0000661, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України скасувати. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, або розглянути питання про призначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого посилається на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною та малолітніми дітьми, тобто, має міцні соціальні зв`язки та не має підстав переховуватись від суду. Що стосується наявності такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то він передбачає дії обвинуваченого: спроби викрадання, знищення, фальсифікації речових доказів та документів, але на даний час досудове слідство закінчено, на думку сторони звинувачення воно проведено в повному обсязі, всі необхідні слідчі (розшукові) дії проведені, всі матеріали кримінального провадження разом з речовими доказами знаходяться у прокурора, а тому наявність таких ризиків прокурором в клопотання ніяким чином не доведено, як і не наведено жодних обґрунтованих доводів про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні апеляційну скаргу свого захисника підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти розгляду апеляційної скарги та проведення судового засідання за відсутності належним чином повідомлених про час, дату та місце слухання справи захисника та прокурора, обвинувачений не заперечував, вважав за можливе здійснювати розгляд.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000661 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, в ході досудового розслідування та судового провадження, обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв`язку із наявною обґрунтованою підозрою та з метою недопущення ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора щодо обрання міри запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є можливим.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вказаних вимог кримінального процесуального законодавства України суд першої інстанції дотримався в повному обсязі. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються та не дає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню ОСОБА_6 від суду, ризик чого є реальним та дійсним.

Судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б свідчили про необхідність застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції правильно встановлено, що воно є доцільним, зважаючи на те, що останній раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий та особливо тяжкий злочин, повязані із злочинами проти життя та здоровя особи і проти власності, а санкція вказаних норм закону передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі (ч. 2 ст. 121 КК України) та від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна (ч. 4 ст. 187 КК України).

Тож, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення, усвідомлюючи невідворотність покарання, є ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду та буде продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_6 не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, враховуючи ризики впливу на потерпілу та свідків, оскільки станом на даний час судовий розгляд по суті даного кримінального провадження триває, потерпіла та свідки не допитані, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість продовженого судом першої інстанції запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування обвинуваченого на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та обрання більш мякого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною та малолітніми дітьми, тобто, має міцні соціальні зв`язки та не має підстав переховуватись від суду, то колегія суддів відхиляє такі доводи сторони захисту, оскільки вони прямо суперечать викладеним в обвинувальному акті та встановлених судом першої інстанції фактичним даним про особу обвинуваченого, відповідно до який останній дітей на утриманні не має, неодружений. Належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження міцних соціальних звязків в обвинуваченого, зокрема, свідоцтва про шлюб та народження дітей, до апеляційної скарги додано не було. Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та суворість передбаченого санкціями ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК Укаїни покарання, наявність міцних соціальних звязків не є беззаперечною гарантією того, що обвинувачений не буде переховуватись від суду чи впливати на потерпілу та свідків.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Тож, враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4