Справа №:755/9674/23
Провадження №: 1-кс/755/2503/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" серпня 2023 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 14.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду в рамках кримінального провадження № 0000061 від 14.03.2023 року з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000061 від 14.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, проведення досудового розслідування у якому, Заступником Генерального Прокурора доручено Дніпровському УП ГУ НП у м. Києві.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2020 року на 65 позачерговій сесії Васильківської міської ради VII скликання за 2020 рік прийняте рішення№ 01-65п/ч-VII "Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Київської обласної державної адміністрації, депутата Верховної Ради України ОСОБА_5 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району».

Інших рішень, цього дня, згідно інформації Васильківської міської ради Київської області № 351/01-23 від 07.06.2023 року не приймалось.

Разом з тим, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 , прийнято рішення (з відкриттям розділу) від 29.10.2021 року, індексний номер 61255688, про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0002 площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120.

Підставою для прийняття ОСОБА_6 рішення про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на вказану вище земельну ділянку стало рішення Шістдесят п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 09.06.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 ».

Вказаним рішенням, ОСОБА_7 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарськи будівель і споруд по АДРЕСА_1 та безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :01:007:0002 площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Проте, як зазначалося вище, цього дня - 09.06.2020 року Васильківською міською радою прийняте лише одне рішення «Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Київської обласної державної адміністрації, депутата Верховної Ради України ОСОБА_5 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району», що підтверджується листом Васильківської міської ради Київської області № 351/01-23 від 07.06.2023 року, Протоколом засідання шістдесят п`ятої позачергової сесії Васильківської міської ради VII скликання від 09.06.2020 року та протоколом огляду веб-ресурсу від 08.06.2023 року. Крім того, відповідно до інформації Васильківської міської ради Київської області № 425/01-23 від 29.06.2023 року у «Центрі надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради та загального відділу секретаріату Васильківської міської ради від ОСОБА_7 , або уповноваженої нею особи, письмових заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або в оренду по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Цією ж відповіддю повідомлено, що на шістдесят п`ятій позачерговій сесії Васильківської міської ради сьомого скликання, яка відбулася 09.06.2020 року рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 » не приймалося.

Крім того, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0002, загальною площею 0,1 га, що розміщена по АДРЕСА_1 у Державному земельному кадастрі зареєстровані лише 10.09.2021, хоча в рішенні шістдесят п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 09.06.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 », кадастровий номер :01:007:0002 вже був зазначений.

При цьому, відомості про реєстрацію вказаної земельної ділянки внесені на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Вказаний проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_9 , на підставі заяви ОСОБА_8 від 23.03.2021 року про розроблення проекту землеустрою та рішення Васильківської міської ради Київської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 », прийнятого 22.07.2019 року на П`ятдесят третій сесії сьомого скликання.

Цим рішенням, Васильківська міська рада Київської області дала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У подальшому, 17.11.2021 року між ОСОБА_7 , в особі її представника ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, кадастровий номер :01:007:0002, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 та зареєстровано в реєстрі за № 1596.

Таким чином, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність рішення Васильківської міської ради ««Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 », усвідомлюючи відсутність у неї права власності на вказану земельну ділянку з метою створення ілюзії правомірності набуття права власності на неї, розпорядилася останньою шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Правомочності власника землі на території міста Васильків від імені територіальної громади здійснює Васильківська міська рада Київської області, яка відповідно до ст. ст. 9, 12 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями (ст. 122 Земельного кодексу України) щодо розпорядження землями територіальної громади міста, зокрема, щодо передачі комунальних земельних ділянок у власність чи користування громадянам та юридичним особам відповідно до Земельного кодексу України.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована на території міста Васильків остання належать до комунальної власності територіальної громади міста Васильків, в силу норм Закону (ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України) через їх територіальне розташування в межах цього населеного пункту, а тому право власності на земельну ділянку, а відповідно і право з розпорядження нею, у тому числі щодо розгляду та вирішення питання про передачу її у власність або користування, відповідно до ст. ст. 12, 122 Земельного кодексу України належить саме Васильківській міській раді Київської області, як особі, яка діє у відповідних правовідносинах від імені територіальної громади.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Разом з тим, Васильківська міська рада Київської області рішення № 02.117-65п/ч-VII від 09.06.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 » не приймала, відповідний проект землеустрою не затверджувала, а тому вказане рішення не може бути законною правовою підставою для набуття ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку, її подальшої державної реєстрації не породжує правових наслідків та не надає прав на її подальше відчуження.

Враховуючи, що «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 », не приймалося, отже право власності у ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, не виникло, а тому вона не мала права розпоряджатись земельною ділянкою у подальшому.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 від 03.07.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0002, що на даний час, на підставі договору купівлі-продажу зареєстрована за ОСОБА_11 визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в клопотанні зазначив, що з метою збереження речового доказу виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0002 площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120), право власності на яку, на даний час зареєстровано за ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .. Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання, оскільки існує ризик того, що дізнавшись про внесення та розгляд клопотання, власник майна здійснить відчуження або інше розпорядження належним йому майном, що унеможливить накладення на нього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої вказаної статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням прокурора, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 від 03.07.2023 року земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0002, що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_11 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.

Крім того, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК КК України, і прокурор у клопотанні довів, що дана земельна ділянка має ознаки речового доказу та має значення у кримінальному провадженні № 0000061, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175,309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 14.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0002 площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120), право власності на яку, на даний час зареєстровано за ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом заборони розпорядження, у тому числі, заборони укладання будь-яких договорів купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, застави, тощо.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1