В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/325/22

16 травня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000019 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, провідного інженера Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, раніше не судимого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення скоєно за таких обставин.

Близько 15 години 15 хвилин 10 березня 2022 року в службовому кабінеті провідного інженера відділу автоматизації та зв`язку, який знаходиться в приміщенні службово-екслуатаційного блоку №1 Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (далі Богородчанське ЛВУМГ), що розташоване в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_4 , наніс останньому один удар кулаком в ділянку грудної клітки, заподіявши останньому сильний фізичний біль, що не спричинило тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_7 , не припиняючи своїх насильницьких дій, схопив ОСОБА_4 за праве вухо та силою потягнув рукою, внаслідок чого умисно спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ІІ. Позиція обвинуваченого та потерпілого у кримінальному провадженні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в учиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, щоперебуває на посаді провідного інженера служби автоматизації Богородчанського ЛВУМГ. Зазначив, що 10 березня 2022 року з 08 години 00 хвилин знаходився на роботі. Близько 15 години він пішов у робочих питаннях до приміщення хімлабораторії, що знаходиться в іншому корпусі на території Богородчанського ЛВУМГ. Проходячи коридором до приміщення хімлабораторії він зустрів ОСОБА_4 , який почав його обзивати та покликав його у найближчий кабінет. Зайшовши в цей кабінет, ОСОБА_4 накинувся на нього, він намагався його відтіснити та тримав за светр. На шум у кабінеті прибігли інші працівники Богородчанського ЛВУМГ, які попросили їх розійтися, що вони і зробили. Далі він пішов на своє робоче місце. Не розуміє причини такої поведінки ОСОБА_4 , оскільки ніяких конфліктів у них двох не було. Таку поведінку ОСОБА_4 може пояснити тим, що він неодноразово виявляв недоліки в роботі працівників Богородчанського ЛВУМГ, де також працює дружина ОСОБА_4 ОСОБА_8 . Також вважає, що ОСОБА_4 міг проявити хвилю агресії через безпідставну ревність до своєї дружини ОСОБА_8 , яка раніше була у його підпорядкуванні і з якою як і з іншими працівниками хімлабораторії він спілкувався з робочих питань, інколи разом були на спільних святкуваннях.

Вказав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, а такі ушкодження, які зазначені у висновку експертизи, ОСОБА_4 міг отримати внаслідок ударів об меблі, коли він намагався його відтіснити.

Вважає незаконним висновок судово-медичної експертизи, оскільки такий не належним чином відображає механізм та ступінь тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_4 . Крім того вважає неправдивими свідчення потерпілого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими він перебуває в напружених відносинах. Надання неправдивих свідчень цими свідками він пояснює тим, що у разі прийняття судом щодо нього обвинувального вироку його можуть звільнити з роботи, а вони та інші працівники підприємства будуть мати можливість продовжувати свої незаконні дії.

Звинувачення у вчиненні інкримінованих йому дій вважає безпідставними і не обґрунтованими, а тому просить його виправдати та відмовити в задоволенні цивільного позову.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав показання про те, що перебуває на посаді провідного інженера відділу автоматизації та зв`язку управління автоматизації ТОВ «Оператор ГТС України», офіс якого знаходиться в м. Києві. Його підприємство займає кілька службових приміщень у Богородячанському ЛВУМГ, в одному з яких він і працює. З 08 години 10 березня 2022 року він перебував на робочому місці у визначеному йому службовому кабінеті. Близько 15 години до нього в кабінет зайшла дружина ОСОБА_8 . Через хвилин 15 до кабінету увійшов співробітник Богородчанського ЛВУМГ ОСОБА_7 , який став вимагати від дружини, щоб вона вийшла з кабінету, оскільки він має намір поговорити з ним. Коли дружина вийшла з кабінету, ОСОБА_7 , не пояснюючи причини, відразу сказав просити в нього пробачення, підійшов до нього та наніс один удар кулаком в ділянку грудей. Далі обвинувачений, будучи набагато вищим у зрості та важчим, обхватив його правою рукою за шию та намагався душити. В той час він зумів опуститись нижче, при цьому з нього знявся светр, та він почав вириватися від ОСОБА_7 .

На цей шум в кабінет забігла його дружина, яка, побачивши бійку, стала кричати. ОСОБА_7 схопив лівою рукою його праве вухо й утримував його. На крик дружини в кабінет прибігли працівники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та в подальшому ОСОБА_15 , які намагалися відтягнути обвинуваченого від нього. В подальшому працівники все ж таки якось зуміли відтягнути ОСОБА_7 від нього, той відпустив його вухо й вийшов з кабінету. Він з роботи поїхав у поліцію, де повідомив про кримінальне правопорушення, а після того в Богородчанську лікарню, де йому надали медичну допомогу та зашили рану на вусі. Зазначив, що між ним та ОСОБА_7 не було жодних конфліктів, останній, як співробітник дружини, з іншими працівниками приходив до них додому в гості. Єдине незрозуміле погрозливе повідомлення ОСОБА_7 направив йому на адресу електронної пошти в грудні 2021 року, однак після того ніяких конфліктів у них не було. Зазначив, що внаслідок його побиття обвинуваченим, він зазнав сильного стресу, в нього погіршився стан серцево-судинної системи й він був змушений лікуватися стаціонарно в лікарні, на що витратив власні кошти.

За результатами розгляду кримінального провадження просить призначити обвинуваченому суворе покарання, цивільний позов задовольнити, стягнувши на його користь 4301,22 грн матеріальної шкоди, 50000 грн моральної шкоди та 5000 грн витрат на правову допомогу.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина обвинуваченого в учиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених та перевірених у справі доказів.

Зокрема, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 дружина потерпілого, дала показання про те, що вона працює зі своїм чоловіком в одному приміщенні на посаді хіміка Богородчанського ЛВУМГ. Близько 15 години 10 березня 2022 року вона прийшла до свого чоловіка в його кабінет, який знаходиться неподалік хімлабораторії, де вона працює. Приблизно через 15 хвилин в кабінет увійшов ОСОБА_7 , який став вимагати, щоб вона вийшла з кабінету, залишивши його наодинці із чоловіком. Вона вийшла з кабінету в коридор. Через кілька хвилин вона почула шум, що доносився з кабінету, тому вона повернуся назад. Відчинивши двері кабінету, вона побачила, як ОСОБА_16 однією рукою тримав за вухо чоловіка, а іншою рукою намагався його душити та говорив чоловіку, щоб він просив пробачення. Вона почала просити, щоб ОСОБА_7 відпустив чоловіка, стала між ними, намагалася відштовхнути ОСОБА_17 від чоловіка, однак не змогла цього зробити та почала кричати та кликати на допомогу своїх співробітниць. Почувши її крик, в кабінет прибігла спочатку ОСОБА_13 , а після неї і ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які також намагалися відтягнути ОСОБА_7 від чоловіка. Конфлікт тривав близько 5 хвилин. В якийсь момент ОСОБА_7 відпустив вухо чоловіка й вийшов з кабінету. У чоловіка на правому вусі вона побачила кров. Після цього чоловік поїхав у поліцію, а в подальшому в лікарню, де йому наклали шви на підірвану частину вуха. Зазначила, що між її чоловіком та ОСОБА_7 не було жодних конфліктів чи неприязних відносин. Також ніколи вона не конфліктувала з обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що вона працює на посаді хіміка Богородчанського ЛВУМГ. 10 березня 2022 року близько 15 години, перебуваючи на роботі, почула сильний крик ОСОБА_8 . Крик доносився із відділення зв`язку, де знаходиться кабінет ОСОБА_18 . Пішовши на крик, вона підійшла до кабінету й через відкриті двері побачила ОСОБА_7 , який тримав ОСОБА_4 лівою рукою за вухо. Між ними стояла ОСОБА_8 й намагалася їх розборонити. Вона також пробувала розборонити, однак не змогла. Тоді вона почали кликати інших працівників на допомогу, після чого прибігла ОСОБА_19 , а після неї й ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Конфлікт тривав хвилин 3-4, після чого вони відтягнули ОСОБА_7 від ОСОБА_4 . ОСОБА_20 вийшов з кабінету, а після того ОСОБА_4 поїхав у лікарню. Що стало причиною конфлікту між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 їй не відомо. Зазначила, що ніяких конфліктів у неї з ОСОБА_7 ніколи не було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що вона працює на посаді начальника хімлабораторії Богородчанського ЛВУМГ. 10 березня 2022 року близько 15 години вона була на роботі та почула крик. Пішовши на крик, вона прийшла до кабінету ОСОБА_4 , де побачила ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вона бачила як ОСОБА_7 тримав лівою рукою за праве вухо ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 розбороняла їх. Вона теж намагалася розборонити, однак не змогла і пішла покликати на допомогу інших працівників. Коли повернулася, то бачила ОСОБА_4 в якого на рукаві та вусі була кров. Зазначила, що перебуває з обвинуваченим в нормальних робочих відносинах.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що вона працює на посаді лаборанта Богородчанського ЛВУМГ. Близько 15 години 10 березня 2022 року вона була на роботі. В один момент почула крик співробітниці ОСОБА_21 , який доносився із відділення зв`язку, де знаходиться кабінет ОСОБА_18 . Пішовши на крик, вона підійшла до кабінету, де через відкриті двері побачила високого чоловіка у куртці Богородчанського ЛВУМГ, який стояв до дверей спиною. Вона впізнала ОСОБА_22 , який шарпався з ОСОБА_4 , а між ними стояла ОСОБА_8 та розбороняла чоловіків. Також в кабінеті була ОСОБА_13 . Вона почала кричати, щоб ОСОБА_7 припинив конфлікт, і через деякий час ОСОБА_7 відпусив ОСОБА_4 та пішов з кабінету. Що стало причиною конфлікту між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 їй не відомо, ніяких конфліктів у неї з ОСОБА_7 ніколи не було.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він працює на посаді інженера електрозв`язку Богородчанського ЛВУМГ. 10 березня 2022 року близько 15 години він був на роботі і почув шум із відділення зв`язку, де знаходиться кабінет ОСОБА_18 . Вийшовши в коридор він побачив ОСОБА_14 , яка сказала, що потрібна його допомога. Він пішов до кабінету ОСОБА_4 , де побачив ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Він зрозумів, що триває якийсь конфлікт, бо ОСОБА_7 утримував ОСОБА_4 . Він зловив ОСОБА_7 за руку і вони відійшли один від одного. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вийшли в коридор. Зазначив, що бачив у ОСОБА_4 біля вуха кров.

Свідок ОСОБА_25 , начальник служби газовимірювань та метрології Богородчанського ЛВУМГ, повідомив, що в другій половині дня 10 березня 2022 року на подвір`ї бачив ОСОБА_4 в якого було почервоніння за вухом. Очевидцем інциденту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 він не був.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_26 дав показання про те, що він працює на посаді інженера Богородчанського ЛВУМГ. Зі слів співробітників він дізнався про конфлікт 10 березня 2022 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , однак очевидцем такого не був. Вказав, що ОСОБА_7 є авторитетною людиною в колективі, знає його тільки з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні повідомив, що в другій половині дня 10 березня 2022 року він, як завідувач травматологічним відділенням КНП «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради, перебував на роботі. З приймального відділення поступило повідомлення про необхідність огляду пацієнта. Того дня він оглянув та надав медичну допомогу (первинна обробка рани та накладання швів) ОСОБА_4 , в якого він виявив веретеноподібну забійно-рвану рану внутрішньої поверхні правої вушної раковини. Всю необхідну інформацію про виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження та проведені медичні маніпуляції він записав у догоспітальному клінічному протоколі.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000019 зареєстроване за ч.1 ст.125 КК України та зазначено, що 10 березня 2022 року до віділення поліції № 2 (смт.Богородчани) із заявою звернувся ОСОБА_4 про те, що близько 15 години 15 хвилин цього ж дня у приміщенні службового кабінету Богородчанського ЛВУМГ, що в с.Похівка, урочище «У Гаю», Богородчанської ТГ йому спричинив тілені ушкодження ОСОБА_7 (а.с.98).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000019 у зв`язку з перекваліфікацією діяння зареєстроване за ч.2 ст.125 КК України та зазначено, що 10 березня 2022 року до віділення поліції № 2 (смт.Богородчани) із заявою звернувся ОСОБА_4 про те, що близько 15 години 15 хвилин цього ж дня у приміщенні службового кабінету Богородчанського ЛВУМГ, що в с.Похівка, урочище «У Гаю», Богородчанської ТГ йому спричинив тілені ушкодження ОСОБА_7 (а.с.191-192).

Згідно з протоколом прийняття заяви від 10 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомив орган поліції про те, що близько 15 години 15 хвилин цього ж дня у приміщенні службового кабінету Богородчанського ЛВУМГ, що в с.Похівка, урочище «У Гаю», 1, Богородчанської ТГ йому спричинив тілені ушкодження ОСОБА_7 (а.с.99).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18 березня 2022 року з фототаблицями до нього старший дізнавач віділення поліції № 2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_28 оглянув службовий кабінет ОСОБА_4 , який знаходиться в приміщенні службово-експлуатаційного ремонтного блоку № 1 Богородчанського ЛВУМГ, в якому ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 . У приміщенні наявні офісні меблі столи, шафи, стільці, а також комп`ютерна техніка (а.с.104-108).

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи від 27 квітня 2022 року № 192/124-22Д у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рваної рани в ділянці правої вушної раковини, яка може відповідати терміну, вказаному в постанові слідчого (тобто 10 березня 2022 року), і відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи локалізацію та характер рани в ділянці правої вушної раковини, така рана утворилася при стисненні вушної раковини між тупими твердими предметами з обмеженою діючою поверхнею, якими могли бути як пальці руки, так і інші тупі тверді предмети, з послідуючим перерозтягненням м`яких тканин правої вушної раковини (а.с.123-124).

Відповідно до додатку № 5 до наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 02 липня 2021 року № 572 «Про розміщення працівників» приміщення (кабінет) № 11 закріплений за інженером ОСОБА_4 та знаходиться в приміщенні в урочищі «У гаю», 1 с.Похівка Богородчанського району (тепер Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району) Івано-Франківської області (а.с.155-156).

Статтею 84 КПК передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Слід зазначити, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності й непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Більше того, стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання суду, всі наведені вище докази, які були досліджені в ході судового розгляду, отримані в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку та в своїй сукупності є достатніми для твердження про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд вважає надані обвинуваченим показання в частині заперечення своєї вини в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому неправдивими та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення.

Факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому в судовому засіданні детально описав потерпілий ОСОБА_4 . Те, що обвинувачений утримував лівою рукою за вухо потерпілого, при цьому між ними відбувалася боротьба (шарпанина, штовханина) в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Те, що між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт, в ході якого відбувалася боротьба, також суду повідомили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_23 . Вказані свідки також підтвердили наявність після конфлікту крові в ділянці вуха потерпілого. Наведені потерпілим та підтверджені показаннями свідків обставини щодо локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються з висновком додаткової судово-медичної експертизи від 27 квітня 2022 року № 192/124-22Д.

Суд вважає безпідставним посилання ОСОБА_7 на те, що свідки надали в судовому засіданні неправдиві показання через те, що з більшістю з них він перебуває в неприязних відносинах, оскільки такі твердження обвинуваченого є голослівними. Суд відзначає, що всі свідки попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, а їхні показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає безпідставним твердження обвинуваченого щодо незаконності висновку додаткової судово-медичної експертизи від 27 квітня 2022 року № 192/124-22Д, який, на його думку, нечітко описує механізм спричинення тілесних ушкоджень, а також у ньому відсутні об`єктивні відомості, які дають підстави відносити тілесні ушкодження потерпілого саме до легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Слід зазначити, що для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_4 , механізму утворення ушкоджень, під час дізнання призначалися дві судово-медичні експертизи первинну та додаткову.

Висновком первинної судово-медичної експертизи від 29 березня 2022 року № 124 констатовано наявність у потерпілого ОСОБА_4 рани в ділянці правої вушної раковини, яка може відповідати терміну, вказаному у постанові та відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

За клопотання сторони захисту органом дізнання призначалася додаткова судово-медична експертиза, висновком якої від 27 квітня 2022 року констатовано наявність у потерпілого рваної рани в ділянці правої вушної раковини, а також надано пояснення, які саме дані свідчать про характер такого ушкодження. Цим же висновком підтверджено час виникнення тілесних ушкоджень та їх відношення до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

З метою усунення будь-яких можливих суперечностей судом допитано як спеціаліста експерта Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_30 , який надав вичерпні відповіді на запитання суду та учасників судового розгляду й повідомив, які об`єктивні дані, наявні в матеріалах справи, свідчать про характер тілесних ушкоджень, механізм їх утворення та дають підстави визначити їх ступінь тяжкості. Зокрема, експерт звернув увагу на дані догоспітального клінічного протоколу № 668 (амб). КНП «Богородчанська центральна лікарня», який описаний у висновку додаткової експертизи (а.с.123 зворот) та в якому чітко зазначено характер рани потерпілого рвано-забійна рана правої вушної раковини. Підтвердженням характеру рани є свідчення також ОСОБА_27 лікаря, який проводив первинну хірургічну обробку рани із накладанням швів ОСОБА_4 , який повідомив про те, що рана була веретеноподібна забійно-рвана, 2,0 на 0,4 см, повздовжньо до осі сегмента, краї рани були нерівні, дрібнохвилясті, не осаджені, добре співставимі, без дефектів, частково покриті геморагічними кірочками, кінці рани гострі, стінки рани прямовисні, нерівні, з крововиливами, в дні рани частково оголений хрящ. Крім того, під час повторного огляду потерпілого 18 березня 2022 року судово-медичний експерт констатував, й це також відображено у висновку експертизи (а.с.123 зворот), що на задній поверхні правої вушної раковини в середній частині відмічається повздовжньо орієнтований рубець лінійної форми, рожевого кольору, м`який, на рівні оточуючої неушкодженої шкіри, місцями покритий дрібними кірками світло коричневого кольору, які відшаровуються по периферії, зі слідами від хірургічних швів. Тобто, як зазначив спеціаліст, наявність кірок на рубці станом на восьмий день свідчить про неповне загоєння рани, що давало підстави прийти до однозначного висновку про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також спеціаліст зазначив, що тривалість розладу здоров`я у цьому випадку не пов`язана з перебуванням на стаціонарному лікуванні, а пов`язана з порушенням цілісності шкірного покриву та заживленням рани. Крім того, ОСОБА_31 наголосив на відсутності підстав для проведення додаткової чи комісійної експертизи, оскільки наявний висновок є повним, обґрунтованим, таким, що не суперечить матеріалам справи та не викликає жодних сумнівів у його правильності.

Суд також вважає безпідставною позицію сторони захисту про те, що під час досудового розслідування органом досудового розслідування не встановлено мотив вчинення кримінального правопорушення. Суд зазначає, що як обвинувачений, так і потерпілий повідомили, що вони перебували до конфлікту в нормальних відносинах. Будь-яких даних, які б свідчили про тривалі неприязні стосунки як в ході досудового розслідування, так і в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин суд вважає вірною позицію сторони обвинувачення, викладену в обвинувальному акті, про те, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

Суд вважає, що аналіз зібраних, досліджених та перевірених доказів дають підстави для висновку про те, що вина ОСОБА_7 у спричиненні потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, повністю доведена в ході судового розгляду.

ІV. Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України якумисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

VІ. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий (а.с.125), на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.127), одружений та має на утриманні одну неповнолітню дитину (а.с.129), за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (а.с.128, 144), має вищу освіту (а.с.194), є кандидатом технічних наук (а.с.195), здійснює грошові перерахування на підтримку Збройних сил України (а.с.196-197).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006№3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, згідно з якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того суд також зазначає, що згідно з приписами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, враховуючи мету й мотиви, якими керувався ОСОБА_7 при вчиненні кримінального правопорушення, його поведінку під час та після вчинення діяння, зокрема, домінування фізичною силою під час вчинення проступку, заперечення своєї вини, невідшкодування шкоди потерпілому, думку потерпілого, який наполягає на суворому покаранні, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу. Таке порання на думку суду буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні.

Статтями 127, 128 КПК передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних кримінальних правопорушень, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як передбачено у ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4301,22 грн, моральної шкоди у сумі 50000 грн, а також 5000 грн витрат на правову допомогу.

Разом з тим, кожна заявлена цивільним позивачем вимога повинна бути обґрунтована належними й допустимими доказами.

В судовому засіданні потерпілий повідомив, що він має захворювання серцево-судинної системи й час від часу проходить лікування. Про це також свідчать виписки з медичної карти хворого (а.с.26, 27). Після його побиття обвинуваченим, у нього погіршився стан здоров`я й він був змушений проходити стаціонарне лікування через болі у серці, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 793/22 (а.с.28). Для потреб лікування він придбавав ліки, що підтверджується письмовими доказами, зокрема відповідними квитанціями на суму 4301,22 грн (а.с.25).

Суд вважає, що вимога потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з його лікуванням підлягає до задоволення, оскільки придбані медикаменти та вироби медичного призначення (шприци, системи та ін.) відповідають рекомендаціям лікарів про необхідність саме таких ліків, що зазначено у виписці з історії хвороби (а.с.28).

Частина 1 ст. 1167 ЦК визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як установлено ч. 3 ст. 23 ЦК, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 572/3209/17.

Вирішуючи цивільний позов в частині моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань потерпілого внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та відчутого фізичного болю, пережитий страх за можливість спричинення значної шкоди своєму здоров`ю, потрачений час на проведення медичної діагностики та лікування. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що цивільний позов у цій частині слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 10000 грн. моральної шкоди.

Зважаючи на відсутність доказів, на підтвердження понесених потерпілим судових витрат, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Отже цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

ІХ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався й у суду відсутні підстави щодо обрання запобіжного заходу.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 4301,22 грн матеріальної шкоди та 10000 грн моральної шкоди, а загалом 14301,22 грн. У задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуючий ОСОБА_1