Код суду 233 Справа № 233/1642/23
Вирок
Іменем України
02 травня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Артема, Костянтинівського району, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-27 лютого 2020 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 04 серпня 2022 року звільнений по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та в подальшому продовжувався строком на 30 та 90 діб, передостанній раз Указом Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 - з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб (до 19 лютого 2023 року).
Так, в період дії воєнного стану, введеного на території України, 11 лютого 2023 року, близько 09 години 25 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив попереду себе раніше невідому йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила вздовж зазначеного будинку.
11 лютого 2023 року, близько 09 години 30 хвилин, у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, а саме жіночою сумочкою, яка належать ОСОБА_5 , оскільки вважав, що в ній можуть бути грошові кошти. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний день та в зазначений час, підбіг до ОСОБА_5 та діючи відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку з лівої руки останньої викрав чуже майно, а саме жіночу сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходилися наступні речі:
-гаманець жіночій, вартістю 170 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 900 грн.;
-блокнот, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1100 грн;
-ключі від квартири, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять.
Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 2170 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що дійсно в дату зазначену в обвинувальному акті в період часу з 9 до 10 годин в м. Костянтинівка йшов в бік хитрого ринку, побачив перед собою жінку, яка в руці тримала сумку, вирвав цю сумку й побіг в кінець будинку. В сумці витягнув 900 грн. та скупився на них. Гаманець викинув в районі 3-ї школи, сумку викинув у бак для сміття. Підтвердив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Просив суворо не карати, критично ставиться до скоєного.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі, покарання просила призначити на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні зазначила, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. Крім того, обраний під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили. При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, та обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабі ж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений ніде не працює, єдиного джерела доходів не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий 27 лютого 2020 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, знову вчинив умисний тяжкий злочин за ч. 4 ст. 186 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/966/23 від 3 березня 2023 року - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню судовим експертом ОСОБА_7 проведено судово-товарознавчу експертизу № 1231 від 16.03.2023. Вартість вказаної експертизи складає 200 грн.
Частиною 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Аналізуючи вказану норму права, доходжу висновку, що з обвинуваченого суд має право стягнути процесуальні витрати, в тому числі ті, що пов`язані із залученням експерта, лише у випадку ухвалення стосовно особи обвинувального вироку. При цьому слід зауважити, що такі витрати, відповідно ст. 124 КПК України, стягуються на корись потерпілої особи та/або на користь держави.
Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_7 є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Разом з цим з інформації яка міститься в картці атестованого судового експерта вбачається, що ОСОБА_7 не є фахівцем державної спеціалізованої установи.
За таких обставин стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 вартості експертизи яка проведена не працівником державної спеціалізованої установи, не передбачено чинним законодавством.
Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити до набрання цим вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на приведення цього вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/966/23 від 3 березня 2023 року - скасувати після набрання вироком законної сили.
-чоловічі кросівки марки «Nike» 43 розміру поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 540, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 34, порядковий номер 540 повернути ОСОБА_4 ;
-карту пам`яті Kioxia s/n 2116PV4340Y з записом проведеного слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-жіночий гаманець який належить ОСОБА_5 який повернуто потерпілій ОСОБА_5 під розписку залишити останній за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1