Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва у справі №758/9141/23 було частково задоволено клопотання слідчого в рамках кримінального провадження №0001637, внесеного до ЄРДР 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , тоді як в накладенні арешту на вилучений у останнього мобільний телефон iPhone 14 PRO MAX на 256 Гб з IMEI: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 відмовлено. 18.08.2023 сторона захисту звернулася до слідчого з клопотанням про повернення вказаного мобільного телефону як тимчасово вилученого майна, однак таке клопотання слідчим не розглянуто та майно його власнику не повернуто. Враховуючи наведене, скаржник просить зобов`язати слідчого негайно повернути вказаний мобільний телефон його власнику ОСОБА_4 .

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі, в якій подану скаргу підтримав.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Разом із цим, до суду надійшла письмова заява від прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про розгляд скарги без його участі, в якій він заперечив щодо задоволення скарги, вказуючи на відсутність бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні.

Крім того, до суду надійшла заява слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про розгляд скарги без її участі, в якій вона просить відмовити у задоволенні скарги, надавши до суду копію ухвали Подільського районного суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №758/10220/23, постановленої за результатами розгляду судом клопотання слідчого про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001637 від 03.08.2023, та копію постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 04.08.2023 про визнання предметів речовими доказами.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Із урахуванням наведеного, враховуючи положення ч.4 ст. 107 КПК України, відповідно до яких у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, слідчий суддя розглянув скаргу за відсутності учасників процесу та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001637, внесене до ЄРДР 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

03.08.2023 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час особистого обшуку якого у останнього вилучено, зокрема, мобільний телефон Iphone 14 PRO MAX на 256 ГБ з IMEI НОМЕР_1 та сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно з приписами статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» [ВП], заява № 71243/01, п. 93).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення від 22.09.1994 у справі «Антріш проти Франції», Series А № 296-А, п. 42, рішення від 10.05.2007 у справі «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Як встановлено слідчим суддею із матеріалів за скаргою, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17.08.2023 у справі №758/9141/23 було частково задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001637 від ЄРДР 03.08.2023 та накладено арешт на кофту кольору хакі, штани кольору хакі з чорним ременем та тактичними рукавицями, кепку кольору хакі, що були поміщені до сейф-пакету №007888505, сумку чорного кольору, поміщену до сейф-пакету EXP 0368732, які були вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цією ж ухвалою в частині накладення арешту на мобільний телефон Iphone 14 PRO MAX на 256 ГБ з IMEI НОМЕР_1 та сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , який було поміщено до сейф-пакету CRI 1016673 та який належить ОСОБА_4 , було відмовлено.

Разом із цим, встановлено і те, що в подальшому судом було накладено арешт на вказаний мобільний телефон.

Так, із наданої слідчим до суду копії ухвали Подільського районного суду міста Києва від 04.09.2023, постановленої у справі №758/9141/23, вбачається, що за результатами розгляду судом клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001637 від ЄРДР 03.08.2023, судом таке клопотання було задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон марки «Apple» Iphone 14 PRO MAX, який було вилучено у ОСОБА_4 03.08.2023 в ході його особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя визнав обґрунтованими доводи прокурора про те, що вилучений мобільний телефон був використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди, тим самим відповідає ознакам ст. 98 КПК України.

Крім того, слідчим суддею було враховано, що постановою слідчого зазначений мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, слідчий суддя вважає, що на час розгляду даної скарги мобільний телефон Iphone 14 PRO MAX на 256 ГБ з IMEI НОМЕР_1 та сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , який був вилучений у ОСОБА_4 , не має статусу тимчасово вилученого майна, а тому щодо нього не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура, визначена ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що в даному випадку втручання органу досудового розслідування у право власності особи, в інтересах якої було подано дану скаргу, обумовлене законними критеріями та з дотриманням відповідних положень національного законодавства.

Також слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, яка подала скаргу, тобто існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку він прагне досягти.

На підставі викладеного, враховуючи принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принцип диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає, що вимоги скаржника є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 171, 236, 303-307, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві щодо неповернення майна, вилученого майна в рамках кримінального провадження №0001637, внесеного до ЄРДР 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_8