Справа № 946/3119/23
Провадження № 1-кс/946/968/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000542 від 02.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

До Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 01.05.2023 надійшла заява від ОСОБА_8 , про те, що 30.0.4.2023 її син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , перестав виходити на зв`язок, на дзвінки не відповідає, на теперішній час його місцезнаходження невідоме. Далі, в ході проведення слідчих(розшукових) дій, ОСОБА_9 було знайдено мертвим та похованим під землею, на узбіччі біля с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, з явними ознакам умисного вбивства. Труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до Ізмаїльського відділення СМЕ для встановлення причини смерті.

В ході проведення санкціонованого обшуку від 06.05.2023 в період часу з 15:51 по 17:08 годину за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого, з приміщення домоволодіння було виявлено та вилучено наступні предмети, а саме:

- кросівки фіолетового кольору, які належать ОСОБА_10 до полімерного пакету НПУ SUD 3052931;

- мобільний телефон марки «Tecno» у корпусі синього кольору imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , imei 3: НОМЕР_3 із двома сім-картками за номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11» у корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 із сім-карткою за номером НОМЕР_8 , які знаходилися в комоді біля входу до будинку, до полімерного пакету НПУ PSP 1224882.

В ході проведення обшуку житла, встановлено дві особи чоловічої статі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких було проведено обшук особи.

В ході проведення обшуку особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучені наступні речі, а саме:

- тапці чорного кольору;

- шкарпетки чорно-коричневого кольору;

- футболка зеленого кольору;

- светр чорного кольору;

- светр сірого кольору;

- натільні штани чорного кольору;

- брюки чорного кольору, які упаковані до картонної коробки із биркою та пояснювальним текстом.

В ході проведення обшуку особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вилучені наступні речі, а саме:

- штани чорного кольору;

- футболка синьо-сірого кольору;

- шкарпетки чорно кольору;

- кофта сірого кольору у клітинку, які упаковані до картонної коробки із биркою та пояснювальним текстом.

На думку слідчого, враховуючи той факт, що вище перелічені вилучені речі та предмети в ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння та осіб від 06.05.2023, має значення речового доказу та з метою проведення експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, вважаючи, що є всі підстави для накладення арешту на вказане майно. Слідчий зазначив, що необхідно провести експертні дослідження з вказаним майном.

Власник майна ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що не проти задоволення клопотання, накладення арешту на вказане майно з метою проведення експертиз.

Представник власника майна у судовому засіданні зазначив, що проти задоволення клопотання про арешт майна в частині накладення арешту на мобільний телефон, так як в ухвалі про обшук не надано дозволу на вилучення мобільного телефону та телефон не містить слідів злочину.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також слідчим суддею враховується, що саме на вказаному автомобілі вивозили потерпілого, автомобіль містить сліди злочину та можливо, ще потрібно буде провести додатковий огляд автомобіля, а повернення його власнику може мати негативні наслідки для досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на таке майно:

- кросівки фіолетового кольору, які належать ОСОБА_10 до полімерного пакету НПУ SUD 3052931;

- мобільний телефон марки «Tecno» у корпусі синього кольору imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , imei 3: НОМЕР_3 із двома сім-картками за номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11» у корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 із сім-карткою за номером НОМЕР_8 , які знаходилися в комоді біля входу до будинку, до полімерного пакету НПУ PSP 1224882, вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку від 06.05.2023 в період часу з 15:51 по 17:08 годину за адресою: АДРЕСА_2 ;

- тапці чорного кольору;

- шкарпетки чорно-коричневого кольору;

- футболку зеленого кольору;

- светр чорного кольору;

- светр сірого кольору;

- натільні штани чорного кольору;

- брюки чорного кольору, які упаковані до картонної коробки із биркою та пояснювальним текстом, вилучені в ході проведення обшуку особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- штани чорного кольору;

- футболку синьо-сірого кольору;

- шкарпетки чорно кольору;

- кофту сірого кольору у клітинку, які упаковані до картонної коробки із биркою та пояснювальним текстом, вилучені в ході проведення обшуку особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 11.05.2023р. о 09:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1