Справа № 159/4967/20
Провадження № 1-кп/159/35/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001194 від 29.09.2015,

про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт Ратно Волинської області, заміжньої, із вищою освітою, працюючої лікарем Ковельського пологового будинку Ковельського МТМО, зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця села Цир Любешівського району Волинської області, одруженого, із вищою освітою, працюючого лікарем Ковельського пологового будинку Ковельського МТМО, зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 140 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи призначеною наказом № 230/ОС-К від 15.12.2006 на посаду головного лікаря Ковельського пологового будинку Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання у місті Ковель, вулиця Вітовського, 22, маючи освіту за спеціальністю «лікувальна справа», спеціалізацію «акушерство та гінекологія» відповідно до диплому Івано-Франківського державного медичного університету, тобто, відповідно до статті 74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992, будучи медичним працівником зі спеціальною освітою, здійснюючи чергування та виконуючи функції чергового лікаря акушера-гінеколога у пологовому відділенні Ковельського пологового будинку Комунального закладу «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання», відповідно до графіку чергувань лікарів акушерів-гінекологів, з 08:00 26.09.2015 по 20:00 26.09.2015, у порушення п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.29 посадової інструкції головного лікаря (р.№ 2006) Ковельського пологового будинку Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання, затвердженої головним лікарем Ковельського МТМО 16.01.2015, будучи зобов`язаною надавати лікувально-діагностичну допомогу вагітним, роділлям, породіллям, новонародженим, гінекологічним хворим, забезпечувати готовність пологового будинку до надання невідкладної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, здійснювати заходи щодо зниження захворюваності і смертності вагітних, роділь, породіль, новонароджених, гінекологічних хворих, забезпечувати умови для надання невідкладної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, у порушення Клінічного протоколу з акушерської та гінекологічної допомоги «Аномалії пологової діяльності», затвердженої наказом МОЗ України від 31 12.2004 за №676 «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги», згідно із положеннями якого призначення родопідсилення шляхом внутрішньовенного крапельного введення медичного препарату окситоцину необхідно здійснювати за постійного моніторингу маткових скорочень і серцевої діяльності плода, маючи реальну можливість належним чином виконати свої обов`язки, а саме: перебуваючи у медичному закладі, володіючи достатнім досвідом та кваліфікацією, усіма необхідними умовами та засобами для проведення лікування і лабораторних досліджень, діагностувавши о 16:20 26.09.2015 слабкість потужного періоду у роділлі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла рішення про призначення родопідсилення шляхом внутрішньовенного крапельного введення лікарського препарату окситоцину, після чого, будучи достовірно обізнаною, що після внутрішньовенного введення окситоцину реакція матки проявляється практично миттєво, тому при введенні окситоцину необхідний постійний моніторинг маткових скорочень і серцевої діяльності плоду, та недопустимим є залишення роділлі у вищевказаному стані, прийняла рішення про залишення ОСОБА_8 у родовій залі у зв`язку із поступленням у гінекологічне відділення цього ж лікувального закладу хворих жінок, не оцінивши об`єктивно стан роділлі ОСОБА_8 та плоду, із запізненням о 17:40, повернувшись до родової зали, діагностувала у плода роділлі ОСОБА_8 дистрес плоду (серцебиття плоду 40-60 ударів за 1 хвилину), з метою прискорення народження дитини надала вказівку провести перінеотомію (розріз промежини), внаслідок чого о 17:45 народився живий хлопчик без самостійного дихання, з брадикардією, якого у подальшому, 26.09.2015 переведено для лікування у відділення анестезіології для новонароджених та недоношених дітей з діагнозом: асфіксія новонародженого важкого ступеню, судомний синдром. Об 11:20 12.10.2015 констатовано біологічну смерть новонародженого сина ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно із додатковим висновком комісійної судово-медичної експертизи № 50 від 11.12.2018, важкість стану дитини при народженні обумовлена інтранатальною асфіксією, котра виникла внаслідок дистресу плоду в потужному періоді, який діагностований із запізненням, і відповідно, із запізненням проведено родорозрішення, що на фоні внутрішньоутробної інфекції призвело до вищеописаних наслідків та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями головного лікаря пологового будинку Ковельського МТМО - ОСОБА_4 , котра, після введення медичного препарату для стимуляції родорозрішення - окситоцину залишила роділлю та плід без нагляду, тим самим допустила неналежне виконання своїх професійних обов`язків у реалізації ряду заходів, направлених на надання лікувально-діагностичної допомоги вагітним, роділлям, породіллям, новонародженим, гінекологічним хворим, внаслідок несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, а саме - смерть новонародженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за частиною другою статті 140 КК України як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

ОСОБА_5 , будучи призначеним наказом № 43/ОС-К від 26.02.1999 на посаду лікаря акушера-гінеколога акушерського обсерваційного відділення Ковельського пологового будинку Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання у місті Ковель, вулиця Вітовського, 22, маючи освіту за спеціальністю «лікар акушер-гінеколог» відповідно до диплому Львівського державного медичного університету, тобто, відповідно до статті 74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992, будучи медичним працівником зі спеціальною освітою, здійснюючи чергування та виконуючи функції чергового лікаря акушера-гінеколога у пологовому відділенні Ковельського пологового будинку Комунального закладу «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» відповідно до графіку чергувань лікарів акушерів-гінекологів з 08:00 26.09.2015 по 20:00 26.09.2015, у порушення п.п. 2.3, 2.4., 2.5, 2.29. Посадової інструкції головного лікаря (р.№ 2006) Ковельського пологового будинку Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання, затвердженої головним лікарем Ковельського МТМО 16.01.2015, будучи зобов`язаним надавати лікувально-діагностичну допомогу вагітним, роділлям, породіллям, новонародженим, гінекологічним хворим, забезпечувати готовність пологового будинку до надання невідкладної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, здійснювати заходи щодо зниження захворюваності і смертності вагітних, роділь, породіль, новонароджених, гінекологічних хворих, забезпечувати умови для надання невідкладної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, в порушення Клінічного протоколу з акушерської та гінекологічної допомоги «Аномалії пологової діяльності», затвердженої наказом МОЗ України від 31 12.2004 за №676 «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги», згідно із положеннями якого призначення родопідсилення шляхом внутрішньовенного крапельного введення медичного препарату окситоцину необхідно здійснювати за постійного моніторингу маткових скорочень і серцевої діяльності плода, маючи реальну можливість належним чином виконати свої обов`язки. а саме: перебуваючи у медичному закладі, володіючи достатнім досвідом та кваліфікацію, усі необхідні умови та засоби для проведення лікування та лабораторних досліджень, діагностувавши о 16:20 26.09.2015 слабкість потужного періоду у роділлі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв рішення про призначення родопідсилення шляхом внутрішньовенного крапельного введення лікарського препарату окситоцину, після чого, будучи достовірно обізнаним, що після внутрішньовенного введення окситоцину реакція матки проявляється практично миттєво, тому при введенні окситоцину необхідний постійний моніторинг маткових скорочень і серцевої діяльності плоду, та недопустимим є залишення роділлі у вищевказаному стані, прийняв рішення про залишення ОСОБА_8 у родовій залі у зв`язку із поступленням у гінекологічне відділення цього ж лікувального закладу хворих жінок, не оцінивши об`єктивно стан роділлі ОСОБА_8 та плоду, із запізненням о 17:40, повернувшись до родової зали, діагностував у плода роділлі ОСОБА_8 дистрес плоду (серцебиття плоду 40-60 ударів за 1 хвилину), з метою прискорення народження дитини надав вказівку провести перінеотомію (розріз промежини), унаслідок чого о 17:45 народився живий хлопчик без самостійного дихання, з брадикардією, котрого в подальшому, 26.09.2015 переведено для лікування у відділення анестезіології для новонароджених та недоношених дітей з діагнозом: асфіксія новонародженого важкого ступеню, судомний синдром. Об 11:20 12.10.2015 констатовано біологічну смерть новонародженого сина ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно із додатковим висновком комісійної судово-медичної експертизи № 50 від 11.12.2018, важкість стану дитини при народженні обумовлена інтранатальною асфіксією, котра виникла внаслідок дистресу плоду в потужному періоді, який діагностований із запізненням, і відповідно, із запізненням проведено родорозрішення, що на фоні внутрішньоутробної інфекції призвело до вищеописаних наслідків та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями лікаря акушера-гінеколога акушерського обсерваційного відділення пологового будинку Ковельського МТМО - ОСОБА_5 , котрий, після введення медичного препарату для стимуляції родорозрішення окситоцину залишив роділлю та плід без нагляду, тим самим допустив неналежне виконання своїх професійних обов`язків у реалізації ряду заходів, направлених на надання лікувально-діагностичної допомоги вагітним, роділлям, породіллям, новонародженим, гінекологічним хворим, внаслідок несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, а саме - смерть новонародженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за частиною другою статті 140 КК України як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

Кримінальне провадження №0001194 від 29.09.2015 надійшло до суду з обвинувальним актом 30.09.2020.

09.06.2023 ОСОБА_4 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 кожен окремо подали до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, просили провадження у справі відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 закрити. Клопотання мотивовано тим, що визначені законодавством строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміноване їм кримінальне правопорушення закінчились. Кожен із обвинувачених вини в інкримінованому правопорушенні не визнали.

На виконання вимог частини четвертої статті 286 КПК України, суд невідкладно перейшов до розглянув вказаних клопотань.

Після роз`яснення обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наслідків звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, права заперечувати проти закриття кримінального провадження, останні подані клопотання підтримали.

ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не визнає вину в межах пред`явленого обвинувачення, проте наполягає на звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що не визнає вину в межах пред`явленого обвинувачення, проте наполягає на звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілі у судове засідання не прибули; прокурор, обвинувачені, захисники не заперечили проти розгляду клопотань за відсутності потерпілих.

Заслухавши позиції обвинувачених, захисників, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених частиною першою статті 49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення з нереабілітуючих підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за частиною другою статті 140 КК України, яке мало місце у період із 26.09.2015 по 12.10.2015.

На час вчинення інкримінованих дій положення статей 12, 49 КК України діяли відповідно у редакціях Законів №4025-VI від 15.11.2011, №1183- VIІ від 08.04.2014, за приписами яких дії за частиною другою статті 140 КК згідно із наведеною у статті 12 КК України кваліфікацією відносились до злочинів середньої тяжкості, а строк давності становив 5 років.

На час вирішення судом клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності зазначені статті діють в редакції Закону №2617- VIІІ від 22.11.2018 і № 2812-IX від 01.12.2022 відповідно, та кваліфікують інкримінований злочин як нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до трьох років, а строк давності становить також 5 років.

З урахуванням положень статей 4 і 5 КК України кримінальна протиправність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом по кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, оскільки не прийнято закон, який будь-яким чином покращує становище особи.

Згідно із статтею 49 КК України (в редакції Закону №1183- VIІ від 08.04.2014) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Отже звільнення від кримінальної відповідальності за строком давності застосується за наявності трьох умов:

- закінчення зазначених у частині першій статті 49 КК України строків,

- не вчинення протягом цього строку нового злочину певного ступеня тяжкості,

- не ухилення особи від слідства або суду.

Даних про те, що у зазначений п`ятирічний строк ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили новий злочин, ухилялись від слідства матеріали кримінального провадження не містять.

За наведених обставин, відсутні підстави для зупинення строків давності згідно із частиною другою статті 49 КК України.

Судом не встановлені підстави для переривання строку давності або їх незастосування.

З огляду на те, що з моменту закінчення інкримінованого кримінального правопорушення -12.10.2015, на день вирішення клопотання - 09.06.2023, закінчився визначений пунктом 3 частини першої статті 49 КК України п`ятирічний строк давності, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності і провадження у справі закрити.

Будь-яка позиція сторони потерпілого щодо закриття провадження із встановлених підстав не є визначальною і не перешкоджає задоволенню клопотань сторони захисту, оскільки законом визначений вичерпний перелік умов для застосування положень статті 49 КК України і які не залежать від позиції потерпілого.

Невизнання обвинуваченими вини у вчиненні інкримінованого правопорушення за наявності їх згоди на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, за умови роз`яснення обвинуваченим змісту, наслідків звільнення і права заперечувати проти закриття провадження, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 № 552/5595/18).

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 284,285,286,288,369 - 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 140 Кримінального кодексу України на підставі частини першої статті 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 140 Кримінального кодексу України на підставі частини першої статті 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0001194 від 29.09.2015 закрити на підставі пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.06.2023

Головуючий:ОСОБА_1