ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 523/16340/22

провадження № 51-2081км23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника користувача майна ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах користувача майна ОСОБА_7 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, постановлену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001421.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у встановленому КПК порядку на транспортний засіб - автомобіль «Hyundai Sonata» (який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , яким фактично володіє та користується ОСОБА_7 ).

Ухвалою апеляційного суду відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 січня 2023 року. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує, що висновок апеляційного суду про те, що строк на апеляційне оскарження необхідно відраховувати від 5 січня 2023 року є необґрунтованим, оскільки повний текст ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси не проголошувався, копію оскаржуваного рішення стороною захисту було отримано лише 9 січня 2023 року і вже 11 січня 2023 року було подано апеляційну скаргу, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що твердження апеляційного суду про те, що апелянтом, згідно розписки на обкладинці справи, копію ухвали слідчого судді було отримано 6 січня 2023 року не відповідають дійсності, оскільки він (адвокат ОСОБА_6 ) будь яких розписок не залишав. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що повний текст ухвали було проголошено 5 січня 2023 року.

Позиції учасників судового провадження

Представник користувача майна - адвокат ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор підтримала касаційну скаргу.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які допустив суд апеляційної інстанції при розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, є необґрунтованими з огляду на нижченаведене.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Тобто, ст. 395 КПК розмежовує строки апеляційного оскарження ухвали суду або слідчого судді для осіб, які викликалися судом, та ухвали, постановленої судом без виклику особи, яка її оскаржувала. Для особи, яка оскаржує ухвалу суду або слідчого судді, постановлену за її викликом, але без її участі, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження такої ухвали з моменту її оголошення, а не з часом отримання копії судового рішення.

З огляду на положення пунктів 5, 7 ст. 115 КПК, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк; якщо закінчення строку, що обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На думку колегії суддів, наведених вимог закону апеляційний суд дотримався.

Як вбачається з матеріалами провадження, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у встановленому КПК порядку на транспортний засіб - автомобіль «Hyundai Sonata» (який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , яким фактично володіє та користується ОСОБА_7 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_6 в інтересах користувача майна ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Причини пропуску цього строку адвокат ОСОБА_6 обґрунтував тим, що ухвалу слідчого судді проголошено у його відсутність та відсутність користувача майна ОСОБА_7 . Копію постановленого рішення ним (адвокатом ОСОБА_6 ) отримано 9 січня 2023 року, а тому, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду виходив із того, що 5 січня 2023 року слідчим суддею було розглянуто клопотання прокурора про арешт майна за безпосередньою участю представника користувача майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , а тому відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст.395 КПК строк на апеляційне оскарження для адвоката ОСОБА_6 , який є професійним учасником, обчислюється з дня оголошення ухвали слідчого судді (тобто з 6 січня 2023 року і закінчується 10 січня 2023 року), а не з дня отримання копії судового рішення.

Крім цього апеляційний суд зазначив, в межах п`ятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а саме 6 січня 2023 року апелянтом отримано її копію, що підтверджено відомостями, які містяться на обкладинці справи - розпискою адвоката ОСОБА_6 , а не 9 січня 2023 року, як про це він зазначає у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, починаючи з 6 січня 2023 року по 10 січня 2023 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах користувача майна ОСОБА_7 мав право та можливість своєчасно подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, однак протягом цього строку ні він, ні користувач майна не скористалися своїм процесуальним правом, тобто не проявили належної процесуальної поведінки.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені адвокатом ОСОБА_6 причини пропуску на оскарження ухвали слідчого судді не можна визнати поважними, а тому обґрунтовано повернув йому апеляційну скаргу.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням вказаного Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя проводив розгляд клопотання прокурора про арешт майна з викликом учасників провадження, а адвокат ОСОБА_6 був присутній в судовому засіданні та надавав пояснення щодо клопотання прокурора.

Таким чином, в даному випадку згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК строк апеляційного оскарження для нього обчислюється з дня постановлення ухвали (5 січня 2023 року), незалежно від того чи був він присутнім під час її оголошення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені адвокатом ОСОБА_6 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції не містять достатніх та необхідних доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 січня 2023 року є обґрунтованими, відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 399, 419 КПК, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК тягнуть за собою обов`язкове скасування оскарженої ухвали апеляційного суду, Верховний Суд не встановив.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах користувача майна ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3