Справа № 138/1048/23
Провадження №11-кп/801/586/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_7

представників ВК № 114: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_12 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року відносно засудженого :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, приватного підприємця, вперше засудженого 25.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднє ув`язнення з 23.07.2015 по 25.02.2016,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі у відповідності до ст.81 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

10.04.2023 засуджений ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, яке підтримав в судовому засіданні разом із захисником, посилаючись на те, що на даний час він відбув більше 3/4 частини строку покарання, неодноразово, а саме 11 разів заохочувався, весь строк перебування у ВК №114 працював на автосервісі, не має жодного стягнення та зауваження. Свою вину визнав і кається. Стан його здоров`я погіршився, він є інвалідом ІІІ групи. Має престарілу матір віком 85 років, яка потребує його допомоги. Таким чином вважає, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти даного клопотання.

Представник ВК-114 ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_10 засуджений за особливо тяжкий злочин.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року клопотання засудженого задоволено. Звільнено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2016 року, на невідбутий строк покарання 2 роки 8 місяців 1 день, станом на 20.04.2023.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд враховує поведінку та ставлення до праці засудженого за увесь період відбування покарання.

Так, станом на 20.04.2023 ОСОБА_10 відбув більше 3/4 строку покарання або 7 років 8 місяців 28 днів, до повного відбуття покарання залишилося 2 роки 8 місяців 1 день. Під час тримання у ДУ «Вінницька УВП (№ 1)» характеризувався посередньо. З 19.04.2016 відбуває покарання в ДУ «Могилів-Подільська ВК (№ 114)». На даний час в установі не працевлаштований, однак виконує роботи по благоустрою колонії. До праці відноситься добре. При цьому за час відбування покарання заходи стягнення до нього жодного разу не застосовувались, а навпаки 11 разів (протягом 2016-2023 років) він заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Також приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, підтримує соціально-корисні зв`язки з 85-річною матір`ю шляхом особистих побачень, отримує від неї посилки та бандеролі, що позитивно вплинуло на процес його виправлення. На профілактичних обліках в установі не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами на виконанні в установі у нього не має, вину за вироком суду визнав повністю. Згідно проведеної оцінки ризик вчинення повторного правопорушення низький.

Згідно довідки від 04.04.2023, виданої медичною частиною (№114) філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області засуджений ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ А. Хронічна ревматична хвороба серця. Комбінована мітральна вада серця (недостатність мітрального клапану, стеноз). Порушення ритму у вигляді миготливої аритмії. Хронічний панкреатит в стадії нестійкої ремісії. Кіста лівої нирки. Нефроптоз» та є інвалідом ІІІ групи довічно.

Таким чином суд першої інстанції вважав, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2023 року та постановити нову, якою відмовити в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_10 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом першої інстанції не було встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_10 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, не врахував поведінку засудженого протягом всього строку покарання, так як минуло ще недостатньо часу для його виправлення та можливості умовно-дострокового звільнення. Також вважає, що ОСОБА_10 не заслуговував на заохочення за 1 квартал 2023 року, 1, 3, 4 квартал 2022 року, 2, 3, 4 квартал 2021 року та за ряд інших періодів під час відбування покарання, так як за вказаний період заохочення до нього адміністрацією установи не застосовувалося, що свідчить про те, що за час відбування покарання останній своєю поведінкою не довів своє виправлення. Наявність у ОСОБА_10 11 заохочень за сім років є недостатнім для доведення ним свого виправлення. Звернув увагу на те, що в матеріалах особової справи відсутні будь-які дані про бажання засудженого залучатися до оплачуваної праці чи неможливості адміністрації установи його працевлаштувати за весь період перебування в колонії №114

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанціїапеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

22.05.2023 представник ДУ «Могилів Подільська ВК (№114)» ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо наслідків розгляду апеляційної скарги прокурора поклався на розсуд суду. На запитання суду щодо виконання будь-яких робіт (працевлаштування) засудженого ОСОБА_13 пояснити не зміг. Також додав, що на даний час засуджений ОСОБА_10 перебуває на лікуванні.

В судовому засіданні 05.06.2023 представник установи ОСОБА_9 не заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_10 про його умовно-дострокове звільнення та залишення оскаржуваного судового рішення без змін. Щодо наслідків апеляційної скарги прокурора поклався на розсуд суду.

На запитання суду та прокурора пояснив, що установою засудженому в застосуванні ст.81 КК України відмовлено не було, вказане питання було залишено без розгляду, так як ОСОБА_10 уже сам звернувся з даним клопотанням до суду. Вказав, що охарактеризувати засудженого ОСОБА_10 може лише з позитивної сторони, так як він протягом чотирьох років був безпосередньо начальником відділення СПС №6 в якому відбуває покарання ОСОБА_10 та відповідно проводив із засудженим соціально-виховну роботу. Додав, що ОСОБА_10 з початку відбування покарання працевлаштований в майстерні установи, неодноразово заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків, додержання правил поведінки та ставлення до праці, порядок умов відбування покарання та розпорядок дня не порушував. Тому вважає, що засуджений ОСОБА_10 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін. На запитання суду пояснив, що в установі працював майже з перших днів відбування покарання в автомайстерні зварювальником, механіком, виконував інші покладенні на нього обов`язки. На даний час не працює, так як проходить лікування. Додав, що за весь період відбування покарання має 11 заохочень, відсутні дисциплінарні стягнення, має третю групу інвалідності, на утриманні перебуває мати похилого віку ОСОБА_14 , 1938 року народження, перераховує на утримання матері свою пенсію, мати також потребує сторонньої допомоги, так як інших рідних братів чи сестер у нього в Україні не має.

Захисник ОСОБА_11 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просила рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.04.2023 щодо ОСОБА_10 залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу прокурора надуманою, безпідставною та необґрунтованою. Вважає, що у вказаному провадженні судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, представників установи виконання покарань, заперечення засудженого та його захисника, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_10 було засуджено 25.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднє ув`язнення з 23.07.2015 по 25.02.2016.

Відповідно до наявної в матеріалах особової та судової справи характеристики на засудженого ОСОБА_10 від 18.04.2023, початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахується з 23.07.2015 року, кінець строку 21.12.2025. В місцях позбавлення волі знаходиться з 23.07.2015 року.

Під час тримання в ДУ «Вінницька УВП (№1)» характеризувався посередньо. Заходи заохочення та стягнення не застосовувались. З 19.04.2016 року відбуває покарання в ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)». В установі не працевлаштований, однак виконує роботи по благоустрою колонії. До праці відноситься добре. За час відбування покарання заходи стягнення не застосовувалися. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Перебуваючи в установі 11 раз заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки.

У відношенні до інших засуджених стриманий. Дотримується правомірних ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта», «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».

Підтримує соціально-кориснi зв`язки з матір`ю шляхом особистих побачень, отримує посилки, передачі. За період відбування покарання в державній установі «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)» було надано 12 тривалих та 53 короткострокових побачення, отримав 7 посилок, 63 передачі. Заборгованості за виконавчими листами на виконанні в установі не має. Вину згідно вироку суду визнав повністю.

Під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України не підпадав у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Під застосування ст. 82 Кримінального кодексу України не підпадав у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Під дію ст. 81 Кримінального кодексу України підпадає по відбуттю 3/4 частини строку покарання - 21.03.2023. Рішенням комісії державної установи «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)», відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання в зв`язку з тим що, засуджений звернувся із самозверненням до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області (протокол № 7 від 14.04.2023).

На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Засудженому ОСОБА_10 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та внесено до підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - низький. З урахуванням того, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_10 не проявив готовності до самокерованої правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення визначеного вимогами ст. 81 Кримінального кодексу України, а також те, що він скоїв тяжкий злочин, адміністрація установи вважає що вищевказаний засуджений не довів свого виправлення, тому до нього передчасно застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Встановлено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_10 судом першої інстанції були враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Так, сумлінна поведінка означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; активну участь у самодіяльних організаціях засуджених, виконання розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу; товариському ставленні до інших засуджених.

Отже, апеляційний суду переконаний, що суд першої інстанції дійшов правильного та цілком обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_10 станом на 20.04.2023 відбув більше 3/4 строку покарання або 7 років 8 місяців 28 днів, до повного відбуття покарання залишилося 2 роки 8 місяців 1 день. З 19.04.2016 відбуває покарання в ДУ «Могилів-Подільська ВК (№ 114)». До праці відноситься добре. При цьому за час відбування покарання заходи стягнення до нього жодного разу не застосовувались, а навпаки 11 разів (протягом 2016-2023 років) він заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Також приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, підтримує соціально-корисні зв`язки з 85-річною матір`ю шляхом особистих побачень, отримує від неї посилки та бандеролі, що позитивно вплинуло на процес його виправлення. На профілактичних обліках в установі не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами на виконанні в установі у нього не має, вину за вироком суду визнав повністю. Згідно проведеної оцінки, ризик вчинення повторного правопорушення - низький.

Також в ході апеляційного розгляду представник ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)» ОСОБА_9 , який безпосередньо протягом чотирьох років перебував на посаді начальника Відділення соціально-психологічної служби №6 в якому відбуває покарання засуджений ОСОБА_10 та відповідно проводив з останнім соціально-виховну роботу, а на сьогоднішній день є начальником Відділення СПС №5, де вказані відділення розташовані в одному житловому приміщені (гуртожиток), тому ОСОБА_10 та його поведінку бачить кожен день, зміг охарактеризувати засудженого лише з позитивної сторони та вказав, що ОСОБА_10 хоч і засуджений за особливо тяжкий злочин, проте своєю поведінкою та ставленням до праці дійсно довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Разом з цим, при дослідженні наданих на запит апеляційного суду установою виконання покарань матеріалів з особової справи засудженого ОСОБА_10 , зокрема довідки начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку-головного бухгалтера Тетяни Сербовки від 02.06.2023, за період відбування покарання ОСОБА_10 працював у майстерні установи з 2016 по 2020 р, за що отримував заробітну плату, з якої також було утримано аліменти. У зв`язку з досягненням пенсійного віку ОСОБА_10 з січня 2021 року отримує пенсію з Пенсійного фонду України.

Відповідно до абз.2 ч.2 статті 118 КВК України засудженим, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам з інвалідністю першої та другої груп, хворим на активну форму туберкульозу, жінкам з вагітністю понад чотири місяці, жінкам, які мають дітей у будинках дитини при виправних колоніях, дозволяється працювати за їхнім бажанням з урахуванням висновку лікарської комісії колонії.

З пояснень наданих учасниками провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_10 після досягнення ним пенсійного віку з 2021 року за власним бажанням продовжує працювати по благоустрою колонії, лише з травня 2023 перебуває на лікуванні.

Згідно довідки від 02.06.2023, виданої медичною частиною (№114) філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області засуджений ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку в медичній частині з діагнозом: «ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ А. Хронічна ревматична хвороба серця. Комбінована мітральна вада серця (недостатність мітрального клапану, стеноз). Порушення ритму у вигляді миготливої аритмії. Хронічний панкреатит в стадії нестійкої ремісії. Кіста лівої нирки. Нефроптоз» та є інвалідом ІІІ групи довічно (довідка-серія 12 ААБ №638832).

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що всі вищеперераховані обставини вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_10 під час всього відбуття покарання, а тому він заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України, а саме умовно - дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вході судового розгляду судом першої інстанції прокурор не заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_10 про його звільнення умовно-достроково.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу й на те, що відповідно до наявної в матеріалах судового провадження довідки виданої Слободо-Шаргородською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, мати засудженого ОСОБА_10 - ОСОБА_14 , 1938 року народження, потребує сторонньої допомоги, так як чоловік ОСОБА_15 та син ОСОБА_16 померли, а син ОСОБА_17 проживає у росії, тобто крім ОСОБА_10 інших рідних осіб у неї не має.

За таких обставин, доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають достатніх обґрунтованих підстав апеляційному суду для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого, оскільки колегією суддів встановлено, що дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований, так як в клопотанні засудженого, вматеріалах особової справи та матеріалах судового провадження наявні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2023 рокущодо засудженого ОСОБА_10 - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4