Справа №642/162/23,
Провадження 1кп/642/56/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження у відношенні стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 18.11.2022р. обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою у зв`язку з тим що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення суворого покарання або вчинити нові злочини, оскільки не мають стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не має джерела доходів, а ОСОБА_7 не має зареєстрованого місця мешкання у Харківський обл. та джерела доходів.

Обвинувачені та захисники заперечували проти продовження запобіжного заходу.

ОСОБА_6 та його захисник зазначили, що ризики не підтверджені. ОСОБА_6 не порушував покладених на нього обов`язків, не перебував у розшуку, має соціальні зв`язки, а також бажає мобілізуватися до лав ЗСУ. Вважали можливим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

ОСОБА_6 зазначив, що до цього часу він не служив в армії та не має військової спеціальності.

ОСОБА_7 та його захисник проти продовження тримання під вартою, зазначили, що ризики не доведені, ОСОБА_7 раніше не судимий, має соціальні зв`язки, визнає вину, суворість покарання не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу, а тому вважали можливим змінити запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою.

Суд враховує, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо них, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 18.11.2022р., не сплинули та є реальними.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Так, у разі визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 винуватими за вчинення замаху на тяжкий злочин, передбачений за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, їм загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; обвинувачені не одружені, не мають стійких родинних зв`язків, не працюють, отримували доходи від мінливих заробітків, а тому можуть переховуватися від суду або вчинити нові корисливі злочини. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини. ОСОБА_7 зареєстрований у Донецькій області і не реєстрував своє теперішнє місце фактичного мешкання.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк дії даного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується - 28 вересня 2023 р.

Копію хвали направити на виконання до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та обвинуваченим.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 31.07.2023р.

Суддя ОСОБА_1