ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000327 від 26.04.2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 липня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червоноармійськ Донецької області, неодруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодноразово судимого, останній раз: - вироком Червоноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2012 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 липня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у видi арешту строком два місяці.

Строк покарання ОСОБА_6 визначено відраховувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи в сумі 956,00 гривень (а. к. п. 17 т. 1).

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, але не пізніше 25.04.2023 року, незаконно,

ЄУНСС: 727/7359/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/355/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

шляхом привласнення раптово знайденого, придбав речовину, яка знаходилася в зіп-пакеті, обмотаному ізолюючою стрічкою чорного кольору, яку поклав до кишені своїх штанів, і зберігав при собі без мети збуту, до 16 год. 25.04.2023 року, коли перебуваючи біля «Скейт парку», розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Воробкевича 11, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, був зупинений працівниками поліції згідно ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», які виявили та вилучили у ОСОБА_6 , речовину, яка відповідно до висновку судової фізико-хімічної експертизи №СЕ-19/126-23/3674-НЗПРАП від 01.06.2023 року, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну становить 0,6226 г.

Отже, ОСОБА_6 своїми діями, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбав, зберігав при собі без мети збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,6226 г.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини у скоєному кримінальному проступку, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання. Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 хоча і зазначив у вироку, однак не в достатній мірі врахував, що обвинувачений вчинив один кримінальний проступок, повне визнання ним вини, щире каяття, та активне сприяння останнього в розкритті злочину, характеристику обвинуваченого, його стан здоров`я.

Щодо наявності обтяжуючої обставини рецидив злочину, стверджував, що така обставина сама по собі не обмежує можливість призначення мінімального покарання в межах санкції статті.

Вважає, що вищевказані обставини могли дати суду першої інстанції підстави призначити ОСОБА_6 мінімальний розмір штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , які будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися, однак від них надійшла заява про розгляд даного кримінального провадження без їхньої участі, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційної скарги без їхньої участі.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України відповідають фактичним обставинам справи, і відповідно до вимог ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного перегляду, адже, в цій частині вирок суду захисником обвинуваченого не оскаржувався.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисником обвинуваченого оскаржується, зокрема, правильність призначеного останньому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог статтей 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі про можливість пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 , є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Так, суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, поведінку до вчинення кримінального проступку і після цього, його характеристику.

Обставиною, яка у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , районним судом встановлено: щире каяття.

Обставиною, яка згідно вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , районним судом встановлено: рецидив злочину.

Наведене вище, дало можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді арешту строком 2 (два) місяці, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання захисника обвинуваченого про неврахування судом ряду обставин, які пом`якшують ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, та і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні йому міри покарання.

Інших обставин, зокрема, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містять.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисника обвинуваченого про пом`якшення покарання, судова колегія також виходить з позиції Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується, як джерело права.

Так, у справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, його особу, який ніде не працює, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам статтей 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 липня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3