Провадження № 1-кс/761/9727/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва,(справа № 757/27589/22-к) в рамках кримінального провадження №0000288, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітяня 2021року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст. 368, , ч.3 ст.359, ч.1 ст.162, ч. 2 ст.182, ч.3 ст.307, ч.1, 2 ст.255, ч.ч.1, 2 ст.319 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва,(справа № 757/27589/22-к) в рамках кримінального провадження №0000288, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2021року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст. 368, , ч.3 ст.359, ч.1 ст.162, ч. 2 ст.182, ч.3 ст.307, ч.1, 2 ст.255, ч.ч.1, 2 ст.319 КК України, яке вилучене 17.02.2022 під час проведення обшуку у житлі ОСОБА_5 , за адресою: у кв. АДРЕСА_1 , а саме ноутбук «MacBook Air», model A1466 EMC2632, serial: C17NX248G085, сірого кольору; ноутбук «MacBook Pro», model: A1989 EMC3211, serial: C02XG4LFJHC9, темно-сірого кольору; ноутбук «Lenovo», model ideapad 71OS-13/KB, S/N: R90M5NU8; смартфон «iPhone 12 Pro Max» зеленого кольору в чохлі синього кольору; печатки ТОВ «Укразресурс» (), ТОВ «АІП Агрогруп» () 116 700 (сто шістнадцять тисяч сімсот) доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США; 103 550 (сто три тисячі п`ятсот п`ятдесят) євро, купюрами номіналом 50, 100, 200 євро. 4 000 (чотири тисячі) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США;59 000 (п`ятдесят дев`ять тисяч) гривень, купюрами 500 гривень.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання заявник вказує на те, що 12 жовтня 2022 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва за результатом розгляду клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000288 накладено арешт на майно яке вилучене 17.02.2022 під час проведення обшуку у житлі ОСОБА_5 , за адресою: у кв. АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що майно є предметом кримінального правопорушення, здобутий в результаті його вчинення або зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а власник майна не має жодного статусу у вказаному кримінальному провадженні. Так 20.07.2022 року ухвало слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було зобов`язано орган досудового розслідування повернути ОСОБА_6 вилучене у нього під час обшуку майно та кошти, оскільки прокурором не було доведено, що грошові кошти були здобуті злочинним шляхом; вперше прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту через 5 місяців після вилучення майна та слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 27.07.2022 року було відмовлено у задоволенні даного клопотання. Повторно прокурор звернувся з клопотанням у жовтні 2022 року, що вказує на безпідставність утримання майна правоохоронними органами та на порушення процесуальних строків щодо звернення з клопотанням та його розгляду слідчим суддею. На переконання захисника, слідчим суддею не надано оцінки відсутності доказів, які б вказували на причетність ТОВ «Медичний центр «Можливість» до обставин які розслідуються у кримінальному провадженні, а докази, якими прокурор обґрунтовує протиправність діяльності товариства є нікчемними, так як не підтверджують причетність до протиправної діяльності ОСОБА_5 . Вилучена під час обшуку комп`ютерна техніка не містить інформації щодо відомостей протиправної діяльності, могла бути оглянута слідчими під час вилучення чого зроблено не було. Не встановлено та не доведено прокурором, зазначає апелянт, і незаконності походження вилучених грошових коштів. Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат посилається і на практику ЄСПЛ, за якою втручання публічної влади в право на мирне володіння майном особи має бути законним.

В судовому засіданні представник власника майна - адвоката ОСОБА_2 підтримала доводи свого клопотання, просила його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що на даний час продовжується досудове розслідування, здійснюється перевірка обставин кримінального правопорушення, а потреба у застосуванні такого запобіжного заходу як арешт майна не відпала.

Заслухавши клопотання адвоката, думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, в провадженні Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали досудового розслідування № 0000288 від 15.04.2021. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених з ч.3 ст. 368, ч.3 ст.359, ч.1 ст.162, ч. 2 ст.182, ч.3 ст.307, ч.1, 2 ст.255, ч.ч.1, 2 ст.319 КК України.

Ухвалою слідчого судді печерського районного суду м. Києва від 12.10.2022 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000288 від 15.04.2021 року, що розслідується за ч.3 ст. 368, , ч.3 ст.359, ч.1 ст.162, ч. 2 ст.182, ч.3 ст.307, ч.1, 2 ст.255, ч.ч.1, 2 ст.319 КК України - прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та накладено арешт на майно, вилучене 17.02.2022 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_2 , а саме: ноутбук «Мас Book Аіr», model A1466 EMC2632, serial C17NX248G085; ноутбук «Мас Воок Рro», model A1989 EMC3211, serial CO2XG4LFJHC9; ноутбук «Мас Lenovo», model ideapad 710S-13|KB, S НОМЕР_1 ; смартфон « iPhone 12 Pro Max»; печатки ТОВ «Укразресурс» (), ТОВ «АІП Агрогруп» (код ЄРДПОУ 39025732); 120 700 доларів США; 103 550 євро; 59 000 гривень.

При цьому, як убачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, метою накладення арешту на майно, є збереження доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки речових доказів, та відповідає критеріям, встановлених ст. 98 КПК України.

Так, 18.02.2022 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених під час проведення обшуку речей.

Таким чином, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів, з врахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпеченням своїм рішенням розумності співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У зв`язку з чим, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва,(справа № 757/27589/22-к) в рамках кримінального провадження №0000288.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва,(справа № 757/27589/22-к) в рамках кримінального провадження №0000288, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2021року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст. 368, , ч.3 ст.359, ч.1 ст.162, ч. 2 ст.182, ч.3 ст.307, ч.1, 2 ст.255, ч.ч.1, 2 ст.319 КК України- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1