ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1583/23 Справа № 932/5011/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0001272 від 09.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.310 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 було відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 14 серпня 2023 року включно.

Рішення суду обгрунтовано тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя визнав доведеним наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що є тривалим, його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду. Наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у судовому засіданні не була доведена прокурором.

Також слідчий суддя зазначив, що прокурором у судовому засіданні не було доведено те, що неможливо запобігти встановленому в ході розгляду клопотання ризику шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а тому суд визнав за можливе обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначивши заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, наявних у матеріалах клопотання.

Також прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; він не має постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, а тому, усвідомлюючи те, що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер, з метою уникнення покарання за нього, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризик, передбачений п.1 ч.І ст.177 КПК України дійсно існує. Крім того, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованої території, останній може вільно покинути територію Дніпропетровської області та України.

Крім цього, прокурор вважає наявними у даному випадку ризики, передбачені п. 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя безпідставно не визнав доведеними.

Тож, прокурор вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не були дотримані належним чином.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя визнав доведеним наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що є тривалим, а також оскільки його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду. Наявність же ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя визнав не доведеними стороною обвинувачення в судовому засіданні.

Також слідчий суддя зазначив, що прокурором у судовому засіданні не було доведено те, що неможливо запобігти встановленому в ході розгляду клопотання ризику шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а тому суд визнав за можливе обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання.

З таким висновком слідчого судді апеляційний суд не може погодитись з наступних підстав.

Розглядаючи під час апеляційного розгляду оскаржувану ухвалу слідчого судді та клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд приходить до висновку про його обґрунтованість.

Так, відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

В ході апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що 13.06.2023 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.06.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, незаконному збуті особливо небезпечних речовин, незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та особливо небезпечних речовин з метою збуту.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обгрунтовується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.05.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.05.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.05.2023 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 13.06.2023 року; протоколами огляду від 13.06.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13.06.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.06.2023 року; протоколом обшуку від 13.06.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.06.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 13.06.2023 року; висновком експерта №СЕ-19/104-22/38942-НЗПРАП від 09.12.2022 року; висновком експерта №№СЕ-19/104-22/38943-НЗПРАП від 09.12.2022 року; протоколом про результати здійснення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 14.06.2023 року; протоколом затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Так, слідчий суддя визнав доведеним наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що є тривалим, його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду. Наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд першої інстанції визнав не доведеними.

Втім, під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що в даному випадку існують і обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, підтверджується тим, що будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками ОСОБА_7 може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто. Цей ризик є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, усно, шляхом допиту в судовому засіданні.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що на даний момент досудове розслідування перебуває на початковому етапі, та необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення всіх осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, адже джерела придбання ОСОБА_7 особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, та каналів збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, на даний час не встановлено.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що він підтверджується тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та може надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин у зв`язку з тим, що він офіційно не працевлаштований, офіційного доходу для особистого утримання не має, а тому є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 може продовжувати свою злочинну діяльність з метою матеріального збагачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, та стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження, чому слідчий суддя не надав належної оцінки, що потягло ухвалення необґрунтованого рішення, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку колегії суддів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, з огляду на що доводи прокурора є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_7 , майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що допущені місцевим судом порушення відповідно до ст. 412 КПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 серпня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0001272 від 09.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.310 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 серпня 2023 року.

Визначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти під заставу, покласти відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, визначеної у цій ухвалі, та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Виконання ухвали покласти на Дніпровський РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2