Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3345/22
Провадження № 1-кп/490/383/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі та є засудженим

-02 лютого 2023 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - остаточно до 04 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 24 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан

Під час дії військового стану ОСОБА_7 , вчинивши 27 лютого 2019 року та 14 травня 2019 року - крадіжки, а 16 травня 2019 року грабіж (за вчинення якого наразі є засудженим вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 лютого 2023 року), вчинив ще один злочин проти власності за таких обставин.

08 серпня 2022 року в період часу з 12:00 години до 13:00 години /більш точного часу встановити не видалось за можливе/ він, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив з жіночої сумочки належні ОСОБА_5

-мобільний телефон "ZTE Blade A51" /серійний номер НОМЕР_1 / вартістю 3.050 грн.;

-мобільний телефон "Redmi 9C" /серійний номер НОМЕР_2 / вартістю 3.850 грн.;

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зникли, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду у загальному розмірі 6.900 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Позиції сторін.

І……Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважала вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.

З огляду на таке, просила призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді п`яти років позбавлення волі, а за сукупністю цього злочину та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва - за правилами частини 4 статті 70 цього Кодексу, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

ІІ……Потерпіла позицію прокурора підтримала.

ІІІ……Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Разом з таким, по суті вказував, що, як на його думку, прокурор просив про призначення йому занадто суворого покарання.

IV……Захисник для участі у цьому кримінальному провадженні не залучався.

Стосовно цієї обставини суд вважає за необхідне відзначити таке.

1. Під час досудового розслідування захисник участі у цьому кримінальному провадженні не брав.

2. Під час судового розгляду обвинувачений, будучи ознайомленим з його правами, клопотань про залучення захисника не заявляв.

3. Матеріали досудової доповіді також свідчать, що обвинувачений неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричному відділенні Миколаївського обласного центру психіатричного здоров`я, востаннє - в 2020 році - з діагнозом "органічний емоційно-лабільний розлад".

В той же час, з цих же матеріалів відомо, що під час перебування у Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" намірів аутоагресивного, суїцидального змісту обвинувачений не висловлював, на відповідних профілактичних обліках /в тому числі - в лікаря-психіатра/ він не перебуває, його психоемоційний стан є стабільним.

3.1. Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

(а) Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 52 Кримінального Процесуального Кодексу України обов`язкова участь захисника забезпечується, зокрема, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

(б) Верховний Суд у Постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 213/1425/17 зробив висновок про застосування норм права, у якому зазначив, що:

"у кримінальних провадженнях щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів проти здоров`я населення, самі собою факти перебування вказаних осіб на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не можуть автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а отже, і про обов`язковість участі захисника в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо".

У цій же Постанові Верховний Суд зазначає, що

"Як випливає із законодавчих положень, під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Самі собою факти перебування особи на спеціальному обліку та проходження курсу лікування свідчать лише про наявність у особи окремих поведінкових розладів, однак це автоматично не вказує на нездатність такої особи повною мірою реалізувати свої права і не може слугувати безумовною підставою для обов`язкового залучення захисника. Для вчинення такої процесуальної дії має бути встановлено, що певна психічна вада, наявна у конкретної особи, перешкоджає їй реалізувати свої права.

Крім того, КПК не передбачає обов`язкового залучення експерта для визначення здатності/нездатності особи повною мірою реалізувати свої права внаслідок фізичних чи психічних вад. Лише у разі наявності у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обґрунтованих сумнівів у тому, що особа здатна або не здатна повною мірою реалізувати свої права (у силу характеру захворювання, поведінки під час кримінального провадження, наданих нею показань), та за необхідності використання спеціальних знань має бути залучено експерта"

3.2. Та з огляду на ці дороговкази суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає, що у цьому кримінальному провадженні не міститься даних, які би слугували достатніми підставами для суду ставити під сумнів здатність ОСОБА_4 повною мірою реалізувати свої права.

(а) Так, після вручення ОСОБА_4 пам`ятки про його процесуальні права та обов`язки останній повідомив суду, що вони йому зрозумілі. У цій пам`ятці зазначається про наявність в обвинуваченого права мати захисника, але клопотань про таке обвинувачений не заявляв і не заперечував щодо здійснення провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Далі, будучи допитаним під час судового засідання, ОСОБА_4 визнав повністю свою провину, дав конкретні та логічні показання щодо пред`явленого йому обвинувачення, зміст яких свідчить про усвідомлення ним характеру інкримінованих йому діянь.

(б) Обвинувачений також вказував, що усвідомлює, що за вчинене має понести покарання, чим продемонстрував адекватне усвідомлення ним наслідків вчинення діяння, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

(в) Упродовж розгляду справи місцевий суд не встановив фактів виявлення ОСОБА_4 ознак порушень мислення, які би вказували на такий хворобливий стан психіки, що ускладнює здатність повноцінно брати участь у провадженні.

(г) Суд також враховує, що під час здійснення інших кримінальних проваджень обвинувачений захищався самостійно, а за час нагляду за його поведінкою у Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" будь-яких відхилень від норми встановлено не було.

З огляду на викладене сам по собі зазначений діагноз за відсутності установлених конкретних ознак хворобливого стану психіки, яке ускладнює повноцінну участь у судовому засіданні й захищатися від пред`явленого обвинувачення, не є такою обставиною, що вимагає обов`язкової участі захисника в аспекті пункту 3 частини 2 статті 52 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведене у сукупності дозволяє здійснювати розгляд цього кримінального провадження за відсутності захисника.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження копії вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 лютого 2023 року вбачається, що:

-27 лютого 2019 року та 14 травня 2019 року ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-16 травня 2019 року він же вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України

строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення яких станом на 08 серпня 2022 року не сплинув.

ІІ……Про вчинення ним злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, свідчить таке

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив, що дійсно 08 серпня 2022 року у денний час доби перебував разом з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 ; він "дивився" цю квартиру для вирішення питання про можливість її оренди.

Вони спілкувались у житловій кімнаті.

ОСОБА_5 відлучилась у ванну кімнату та залишила на ліжку у кімнаті сумочку з мобільними телефонами ("ZTE Blade A51" та "Redmi 9C")

Він взяв ці телефони та пішов з квартири.

Потерпіла під час судового розгляду кримінального провадження підтвердила, що дійсно 08 серпня 2022 року у денний час доби перебувала разом з обвинуваченим у квартирі АДРЕСА_1 ; вона "показувала" цю квартиру ОСОБА_4 для вирішення питання про можливість оренди.

Вони спілкувались у житловій кімнаті.

Вона відлучилась у ванну кімнату та залишила на ліжку у кімнаті сумочку з мобільними телефонами ("ZTE Blade A51" та "Redmi 9C").

Коли вона повернулась, то в квартирі ОСОБА_4 вже не було. Вона перевірила свої речі та виявила, що двох мобільних телефонів немає.

Вона звернулась до поліції; внаслідок здійснення цього кримінального провадження телефон "ZTE Blade A51" був їй повернутим.

Враховуючи, що наведені покази обвинуваченого та потерпілої повністю узгоджуються поміж собою та з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

2. З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № 2054 від 24 серпня 2022 року вбачається, що:

-вартість мобільного телефону "ZTE Blade A51" /серійний номер НОМЕР_1 / становить 3.050 грн.;

-вартість мобільного телефону "Redmi 9C" /серійний номер НОМЕР_2 / становить 3.850 грн.;

Цю вартість кожного з викрадених предметів сторони кримінального провадження не оспорюють.

З урахуванням наведеного, вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує визнання ним своєї вини та сприяння ним у судовому розгляді цього кримінального провадження.

2. Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його щире каяття.

Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

2.1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

2.2. В цьому ж випадку обвинувачений жодних дій щодо виправлення наслідків вчинених крадіжок, не вжив, а мобільний телефон "ZTE Blade A51" був повернутим потерпілій лише після втручання правоохоронних органів.

2.3. Враховує суд й те, що під час судового розгляду кримінального провадження жалю із приводу вчиненого обвинувачений не висловив.

2.4. Враховує суд й ту обставину, що крадіжку, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений вчинив у період здійснення відносно нього кримінального провадження в зв`язку із вчиненням ним інших злочинів.

З огляду на це суд відзначає, що таке з осудом протиправного заволодіння чужим майном не сумісне.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім, а його ставлення до скоєного повністю охоплюється сприянням у судовому розгляді цього кримінального провадження

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

І……Говорячи про ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд відзначає таке.

1. Відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинений ним злочин наразі відноситься до категорії тяжких.

2. При цьому суд враховує, що, запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за крадіжки в період військового стану, законодавець виходив з того, що у цей період громадян зокрема - в матеріальному плані стають особливо вразливими1.

Та з огляду на таке суд констатує, що вчинений обвинуваченим злочин є саме такими, на запобігання та справедливе покарання за вчинення яких є направлене запровадження підвищеної кримінальної відповідальності за крадіжки. Так, внаслідок дій обвинуваченого потерпіла мала вживати додаткових заходів для повернення майна, яке не тільки має суттєву цінність, але є необхідним для забезпечення можливості існування в умовах військового часу /зокрема є необхідним для підтримання зв`язку, що в умовах збройної агресії проти України є життєво важливим/

ІІ……Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено таке.

1. На обліку в лікаря - нарколога він не перебуває.

Як свідчать матеріали досудової доповіді, на час вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_4 був зареєстрованим та проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Він має середню спеціальну освіту /за спеціальністю є модельєром з пошиття взуття/.

2. З тих же матеріалів вбачається, що за місцем перебування - у Державній Установі "Миколаївський слідчий ізолятор - він характеризується посередньо: вимоги режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку не порушував, його комунікативні здібності розвинуті посередньо, вольовими, лідерськими якостями він не відрізняється, не є агресивним, у створенні конфліктних ситуацій помічений не був.

3. Як зазначалось вище, обвинувачений неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричному відділенні Миколаївського обласного центру психіатричного здоров`я, востаннє - в 2020 році - з діагнозом "органічний емоційно-лабільний розлад", проте відомості про наявність в нього на теперішній час істотних психічних вад матеріали кримінального провадження не містять

4. Суд враховує також, що попередні злочини обвинуваченим були вчиненими більш, ніж за три роки до подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, а також - що раніше обвинувачений засуджувався за вчинення корисливих злочинів, але звільнявся від відбування покарання з випробуванням та випробування проходив вдало.

Наведене у сукупності доводить, що хоча вчинення крадіжок не є свідомо обраним способом життя обвинуваченого, проте він вважає для себе прийнятним протиправне заволодіння чужим майном у разі потреби у такому.

Визначення виду та міри покарання за вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

1. Наведені відомості, що підлягають врахуванню під час призначення покарання, доводять, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

2. Санкція частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

3. Наведені вище відомості про ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та про його особу не дозволяють прийти до висновку про необхідність наближення розміру його покарання, як до мінімальної передбаченої законом межі, так й - до максимальної передбаченої законом межі.

4. Суд враховує також, що в цьому випадку наявні дві обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не передбачені у частині 1 статті 66 Кримінального Кодексу України.

З огляду на таке суд вважає, що за вчинення цього злочину ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 років.

Призначення остаточного покарання.

А……Як неодноразово зазначалось раніше, після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 лютого 2023 року за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України.

Цю обставину суд враховує таким чином.

І……Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

ІІ……При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує наступне.

1. Поза розумним сумнівом, кожен з злочинів, що входить до складу сукупності, був зумовлений ставленням ОСОБА_4 до протиправного заволодіння чужим майном.

2. В той же час, злочин, за які ОСОБА_4 наразі засуджується, був вчинені ним у геть іншій обстановці (а саме в умовах військового стану та під час здійснення кримінального провадження відносно інших злочинів.)

За такого цей злочин не можна визнати аналогічним раніше скоєним.

3. До того ж, як зазначалось вище, попередні злочини, що входять до складу сукупності, були вчиненими задовго до злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Таке доводить, що до ОСОБА_4 має бути застосований принцип часткового складання призначених покарань.

Отже, за сукупністю злочинів йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 років 06 місяців.

Б……В матеріалах справи зазначається, що 29 вересня 2020 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Центрального районного суду міста Миколаєва за частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України до покарання у вигляді штрафу.

Та обвинувачений вказував, що штраф ним не сплачений.

Стосовно цієї обставини суд відзначає наступне.

1. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 грудня 2022 року за поданням начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, луганській та Херсонській областях від відбування цього покарання ОСОБА_4 був звільненим в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

При цьому відповідно до приписів частини 2 статті 21 Кримінального Процесуального Кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання.

2. З огляду на таке суд відзначає, що в зв`язку з ухваленням цього рішення приєднання покарання, призначеного вироком від 29 вересня 2020 року, до покарання, що наразі призначається за сукупністю злочинів, в порядку статті 71 Кримінального Кодексу України виключається.

3. Принагідно суд відзначає й те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України, є кримінальним проступком.

З огляду на таке звільнення обвинуваченого від покарання за вчинення цього злочину відповідно до приписів статті 89 Кримінального Кодексу України виключає наявність в обвинуваченого судимості за вчинення цього злочину.

Порядок застосування покарання.

І……Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

ІІ…… При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк покарання, що призначається ОСОБА_4 за цим вироком, слід зарахувати частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме - період з 25 березня 2023 року до дати набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про речові докази

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "ZTE Blade A51" /серійний номер НОМЕР_1 / - як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експерта було витрачено 200 грн.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 років.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 лютого 2023 року, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 /шість/ років 06 /шість/ місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме - період з 25 березня 2023 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку один день відбутого покарання за один день позбавлення волі.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "ZTE Blade A51" /серійний номер НОМЕР_1 / - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 200 /двісті/ грн. витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

19.05.2023

1 -пояснювальна записка до проекту закону № 2117-ІХ/ https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1243626/