Провадження №11-кп/824/956/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого ПАТ «МТБ БАНК» - адвоката ОСОБА_7 та прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Славковичі Глуського району Могилівської області Республіки Білорусь, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388 та ч. 4 ст. 190 КК Українита виправдано його за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та цивільного позову.

В С Т А Н О В И Л А :

Органом досудового розслідування, ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті та підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту.

ОСОБА_9 у період 2017 року, знаходячись у невстановленому місці та обставинах, за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, підробив офіційний документ - лист від імені голови правління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр» (далі - ПАТ «КБ «Центр») № 20-148-1/Ю від 14 вересня 2017 року, який видається та посвідчується керівником підприємства, надає права та звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання за таких обставин.

Так, як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_9 , 23 лютого 2011 року як фізична особа уклав кредитний договір з ПАТ «КБ «Центр» № 230211/6-КЮ, відповідно до якого отримав грошові кошти в сумі 2 000 000 грн., і з метою забезпечення належного виконання умов вказаного договору передав в іпотеку відповідно до іпотечного договору належну йому на праві власності 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 (далі квартира № 102 ).

Отримавши в такий спосіб грошові кошти від ПАТ «КБ «Центр», ОСОБА_9 з корисливих мотивів, в порушення взятих на себе обов`язків, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вирішив здійснити незаконне відчуження переданої в іпотеку належну йому квартиру № 102 шляхом підробки офіційного документу від імені ПАТ «КБ «Центр» та подальшого вилучення запису з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки і зняття заборони відчуження з раніше переданої в іпотеку вказаної квартири, чим вступили між собою у попередню злочинну змову. На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_9 , маючи тривалі письмові перемови з працівниками ПАТ «КБ «Центр» та будучи обізнаним із зовнішнім виглядом документів, які видаються від імені вказаного товариства, спільно з невстановленою особою, невстановленим способом та місці, підробив офіційний документ, - лист від імені голови правління ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року про вилучення запису з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки і зняття заборони відчуження з раніше переданої в іпотеку належної йому квартири № 102 , з метою його подальшого використання.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані як підробка за попередньою змовою групою осіб офіційного документу, який видається підприємством і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, тобто за ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_9 , діючи спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаходячись у невстановленому місці в період часу з 19 по 20 вересня 2017 року, будучи власником квартири № 102 , яка була передана ним під заставу ПАТ «КБ «Центр» на підставі кредитного договору № 230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року та договору іпотеки, в порушення умов вказаних договорів та взятих на себе обов`язків, будучи особою якій це майно було ввірено, вчинив незаконні дії щодо заставленого майна, а саме здійснив відчуження квартири № 102 на користь третьої особи за таких обставин.

Так, як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_9 23 лютого 2011 року з метою забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору з ПАТ «КБ «Центр» № 230211/6-КЮ передав в іпотеку відповідно до іпотечного договору належну йому на праві власності квартиру № 102 , в результаті чого вказану квартиру було ввірено ОСОБА_9 . Отримавши в такий спосіб грошові кошти від ПАТ «КБ «Центр», ОСОБА_9 з корисливих мотивів, в порушення взятих на себе обов`язків, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підробив офіційний документ від імені голови правління ПАТ «КБ «Центр» про вилучення запису з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки і зняття заборони відчуження з раніше переданої в іпотеку належної йому вказаної квартири, з метою його подальшого використання та відчуження майна яке перебуває в іпотеці.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 з метою вчинення незаконних дій із заставленим майном, а саме незаконного відчуження ввіреної йому квартири №102 , яка була передана в іпотеку, діючи спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, використав 19 вересня 2017 року заздалегідь підроблений лист від імені голови правління ПАТ «КБ «Центр» офіційний документ про вилучення запису з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки і зняття заборони відчуження з раніше переданої в іпотеку належної йому квартири № 102 шляхом подання його державному реєстратору ОСОБА_11 , «Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва» та державному реєстратору ОСОБА_12 «Вінницька обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації».

У свою чергу державні реєстратори ОСОБА_11 , «Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва» та ОСОБА_12 , «Центр державної реєстрації», на підставі поданого вищевказаного листа та вважаючи його офіційним здійснили реєстраційні дії щодо квартири №102 . Після чого, 20 вересня 2017 року ОСОБА_9 , отримавши реальну можливість в такий спосіб безперешкодно розпорядитись належною йому квартирою № 102 , з корисливих мотивів, діючи спільно з особою, яка діяла від його імені, здійснили оплатне відчуження вищевказаної ввіреної йому квартири на користь третьої особи, незважаючи на те, що вона є предметом іпотечного договору і є гарантом погашення заборгованості перед ПАТ «КБ «Центр».

Отриманими грошовими коштами за реалізацію вказаної квартири ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ПАТ «КБ «Центр», а в подальшому Публічному акціонерному товариству «МТБ Банк» (ідентифікаційний номер 21650966) (далі - ПАТ «МТБ Банк»), до якого на підставі розпорядження НБУ від 10 серпня 2018 року було приєднано ПАТ «КБ «Центр», матеріальну шкоду в розмірі 2 000 000 грн., що є особливо великим розміром та в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані як вчинення незаконних дій (відчуження на користь третьої особи ) із заставленим майном особою, якій воно ввірене, тобто за ч. 1 ст. 388 КК України.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується і у тому, що на підставі заздалегідь підробленого офіційного документу від імені голови правління ПАТ «КБ «Центр», спільно з особою, яка діяла від його імені, в порушення умов кредитного договору № 230211/6-КЮ від 23.02.2011 та взятих на себе обов`язків щодо погашення боргу перед ПАТ «КБ «Центр», здійснив відчуження на користь третьої особи квартири № 102, чим позбавив ПАТ «КБ «Центр» права на вказану квартиру у разі не виконання ним умов вищевказаного кредитного договору, завдавши при цьому матеріальну шкоду в розмірі 2 000 000 грн., що є особливо великим розміром та в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян за таких обставин.

Так, як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_9 23 лютого 2011 року як фізична особа уклав кредитний договір з ПАТ «КБ «Центр» № 230211/6-КЮ, відповідно до якого отримав грошові кошти в сумі 2 000 000 грн., і з метою забезпечення належного виконання умов вказаного договору передав в іпотеку відповідно до іпотечного договору належну йому на праві власності квартиру № 102 . Отримавши в такий спосіб грошові кошти від ПАТ «КБ «Центр», ОСОБА_9 з корисливих мотивів, в порушення взятих на себе обов`язків, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підробив офіційний документ від імені голови правління ПАТ «КБ «Центр» про вилучення запису з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки і зняття заборони відчуження з раніше переданої в іпотеку належної йому вказаної квартири, з метою його подальшого використання та відчуження майна яке перебуває в іпотеці.

У подальшому продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 , з метою незаконного відчуження квартири № 102 , яка була передана в іпотеку, діючи спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, використав 19 вересня 2017 року заздалегідь підроблений лист від імені голови правління ПАТ «КБ «Центр» офіційний документ, про вилучення запису з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки і зняття заборони відчуження з раніше переданої в іпотеку належної йому квартири № 102 шляхом подання його державному реєстратору ОСОБА_11 , «Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва» та державному реєстратору ОСОБА_12 «Вінницька обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації».

У свою чергу державні реєстратори ОСОБА_11 , «Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва» та ОСОБА_12 , «Центр державної реєстрації», на підставі поданого вищевказаного листа та вважаючи його офіційним здійснили реєстраційні дії щодо квартири № 102 . Після чого, 20 вересня 2017 року ОСОБА_9 , отримавши реальну можливість в такий спосіб безперешкодно розпорядитись належною йому квартирою № 102 , з корисливих мотивів, діючи спільно з особою, яка діяла від його імені, здійснили оплатне відчуження вищевказаної ввіреної йому квартири на користь третьої особи, незважаючи на те, що вона є предметом іпотечного договору і є гарантом погашення заборгованості перед ПАТ «КБ «Центр». Отриманими грошовими коштами за реалізацію вказаної квартири № 102 ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ПАТ «КБ «Центр», а в подальшому ПАТ «МТБ Банк» матеріальну шкоду в розмірі 2 000 000 грн., що є особливо великими розмірами та в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані як заволодіння шляхом обману чужим майном в особливо великих розмірах, тобто за ч. 4 ст. 190 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_9 , суд першої інстанції вказав, що за результатами даного судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що ОСОБА_9 за вказаних в обвинувальному акті обставин за попередньою змовою групою осіб вчинив підроблення офіційного документу (лист № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року), який видається підприємством і надає права та звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, вчинив шляхом відчуження на користь третьої особи незаконні дії із заставним майном (квартирою № 102 ), будучи особою, якій воно ввірене, а також вчинив у такий спосіб заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах (шахрайство), а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388 та ч. 4 ст. 190 КК України, виправдав з підстав не доведення того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «МТБ БАНК» ОСОБА_7 просить вирок скасувати, визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.1 ст.388 та ч.4 ст.190 КК України та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

В обґрунтуванні вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки копіям аркушів книги вихідної кореспонденції ПАТ КБ «Центр» за 2016-2017, а саме вихідної кореспонденції на дату 14.09.2017 року, наданої до матеріалів справи №759/11669/19 представником ПАТ «МТБ Банк» з метою підтвердження того, що ПАТ КБ «Центр» не видавав листа №20-148-І/Ю від 14.09.2017, на підставі якого 19.09.2017 було припинено обтяження на іпотечну квартиру АДРЕСА_4 .

Також звертає увагу суду, що Книга вихідної кореспонденції ПАТ КБ «Центр» містить зовсім іншу нумерацію вихідної кореспонденції, тому достеменним є те, що ПАТ КБ «Центр» не видавався лист №20-148-І/Ю від 14.09.2017 року, щодо зняття заборони з відчуження іпотеки, не підписувався жодною посадовою особою ПАТ «КБ «Центр» та не був зареєстрований у банку, на підтвердження чого була надана нотаріально засвідчена заява Голови правління ПАТ «Комерційний Банк «Центр» ОСОБА_13 .

Апелянт вказує на протокол допиту свідка від 16.03.2018 р., з якого вбачається, що представник ПАТ КБ «Центр» ОСОБА_14 , яка діяла на підставі довіреності №345 від 12.09.2017 звернулася до реєстраційної служби для припинення обтяжень на квартиру АДРЕСА_4 , тому, з метою підтвердження того, що ПАТ «КБ «Центр» не видавав зазначеної довіреності №345 від 12.09.2017 на ім`я ОСОБА_14 , до матеріалів кримінальної справи було долучено письмовий доказ: - копію Журналу реєстрації довіреностей (Справа №03-26), та у Журналі реєстрації довіреностей відсутня довіреність №345, також у Журналі реєстрації довіреностей від 12.09.2017 зареєстрована інша довіреність, за іншим номером - «№284» та на інше ім`я - « ОСОБА_15 », Журнал реєстрації довіреностей взагалі не містить інформації про видачу ПАТ КБ «Центр» довіреностей на ім`я ОСОБА_14 .

Також судом першої інстанції не надано належної оцінки взаємозв`язку між даними подіями та не враховано умислу ОСОБА_9 . Суд першої інстанції констатуючи обставину того, що ОСОБА_9 було припинено право власності за ПАТ КБ «Центр» на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, та реалізацію надалі ним належного йому майна, взагалі не вбачає умислу ОСОБА_9 на відчуження іпотечного майна за чинним іпотечним договором.

Апелянт вважає, що ОСОБА_9 усвідомлював, що зобов`язання за Кредитним договором не виконано, договір іпотеки, як і іпотечне зобов`язання, є чинними, що і не спростовувалось ним у суді першої інстанція, та знайшло відображення в оскаржуваному вироку.

ПАТ КБ «Центр» як кредитор Відповідача та іпотекодержатель відповідно до Іпотечного договору не надавало згоди на продаж майна, яке є предметом іпотеки будь-кому та не здійснювало жодних дій щодо припинення іпотеки за вказаним іпотечним договором. Станом на теперішній час іпотечний договір є чинним, тому враховуючи вказану заборону на розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотеки, без згоди ПАТ «КБ «Центр» ніхто не мав права здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна, в. т.ч. шляхом його продажу будь-якій третій стороні, що свідчить про порушення вимог ст.9 Закону України «Про іпотеку», п. 3.4.2.Іпотечного договору.

Також суд першої інстанції, погоджуючись з існуванням зобов`язальних правовідносин за Кредитним договором між ОСОБА_9 та ПАТ «КБ «Центр», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», невиконаного зобов`язання з повернення коштів, повністю ігнорує диспозицію ч. 1 ст. 190 КК України, фактично посилаючись на ту обставину, що розмір наявної заборгованості та порядок її розрахунків перебуває за межами даного кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.1 ст.388, ч.4 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у межах санкцій передбачених статей, а саме за ч.3 ст.358 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 388 КК України - 2 роки обмеження волі, за ч.4 ст. 190 КК України - 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а саме 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що КПК України не містить вимоги, що постанова про визначення підслідності за ч.3 ст.218 КПК України повинна бути винесена окремим процесуальним документом, відтак, визначення прокурором органу досудового розслідування у постанові про об`єднання матеріалів кримінального провадження не суперечить змісту ч.3 ст.218 КПК України та фактично уповноважує слідчий відділ Святошинського УП ГУНП у м. Києві на проведення досудового розслідування, так як ознаки кримінального правопорушення були виявлені саме у Святошинському районі м. Києва. З огляду на це, прокурор вважає, що рішення суду про визнання доказів недопустимими через порушення прокурорами у кримінальному провадженні вимог ч.3 ст. 218 КПК України є незаконним та не відповідає вимогам КПК України. Всі докази у кримінальному провадженні отримані у належний процесуальний спосіб на підставі передбачених законом дозволів.

Також, в основу вироку судом взято до уваги аргумент, що ОСОБА_16 , як власник квартири №102 , у законний спосіб - на підставі судового рішення, яке набрало законноїсили, поновив свої права з 6 вересня 2017 року а з 19 вересня 2017 року до 29 травня 2018 року, не мав зареєстрованих на неї будь-яких обтяжень та заборон, відтак отримав право вільно нею розпоряджатись. Однак, даний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки представником потерпілого ПАТ КБ «Центр» неодноразово наголошувалось на тому, що обвинуваченим ОСОБА_9 не виконано кредитних зобов`язань перед банком та банк не зацікавлений скасовувати іпотеку та припиняти обтяження на квартиру, яка є заставним майном та забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, доводи прокурора та представника потерпілого на підтримку апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про те, що не доведено, що в діях ОСОБА_9 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.1 ст.388 та ч.4 ст.190 КК України, ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх доказів, наданих стороною обвинувачення.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав і показав, що на його думку дане кримінальне провадження є замовним та ініційованим головою правління ПАТ КБ «Центр» ОСОБА_13 задля вимагання сплати неіснуючого боргу. При цьому обвинувачений, не оспорюючи самого факту укладання з ПАТ «КБ «Центр», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», кредитного договору № 230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року та на його забезпечення - договору іпотеки № 98 від 23 лютого 2011 року, предметом застави за якими була належна йому, обвинуваченому, на праві власності квартира № 102 , яку він дійсно продав 20 вересня 2017 року, показав таке.

За вказаним кредитним договором відповідно до кредитних ліній на його виконання він, обвинувачений, отримав кошти у повному обсязі в розмірі 2 000 000 грн., які використав за призначенням на придбання будівельних матеріалів, які зберігалися на складі на території АДРЕСА_6. ПАТ КБ «Центр» контролював рух цих матеріальних цінностей, жодних зауважень не було. У 2013-2014 роках склад був закритий у зв`язку із великим ризиком пограбування. У нього виникли проблеми з погашенням кредиту, а оскільки такий був не один і він намагався зберегти добру кредитну історію, тому в квітні 2014 року продав об`єкт нерухомості у місті Житомирі за 1 350 000 грн. та власний автомобіль за 150 000 грн. і всі ці кошти, тобто 1 500 000 грн., 08-10 квітня 2014 року спрямував на погашення боргу за вказаним кредитним договором. Однак, 10 вересня 2014 року найняті банком озброєні люди захопили його базу в с. Проців з будматеріалами та заволоділи останніми на загальну суму 2 500 000 грн., а всі документи, в тому числі на підтвердження погашення боргу, були знищені. Представники банку його заспокоїли, що ці будматеріали будуть продані на погашення залишку його боргу і проблем не буде - з цього приводу й досі тривають судові процеси та кримінальні провадження. Отже, він вважає, що всі умови кредитного договору ним були по факту виконані.

Також ОСОБА_9 уточнив, що досудове розслідування не встановило місце, час, спосіб та осіб нібито причетних до правопорушення, у зв`язку з чим висунуте обвинувачення залишилося незрозумілим. Так, твердження в обвинувальному акті про те, що він вчинив незаконні дії щодо заставного майна, відчуживши квартиру № 102 як предмет іпотеки на користь третіх осіб, спростовується дослідженим судом листом ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року про повне виконання ним умов договору іпотеки № 98 від 23 лютого 2011 року. Вказаний лист було подано 19 вересня 2017 року державному реєстратору представником ПАТ «КБ «Центр» за відповідною довіреністю, участь його, обвинуваченого, у таких діях виключається. Поданими доказами не спростовано і достовірність вказаного листа ПАТ «КБ «Центр», який, натомість, є ключовим доказом обвинувачення як нібито засіб введення з його боку в оману реєстратора, навіть, попри клопотання самої сторони захисту про проведення експертиз з цього приводу. Таким чином, у ПАТ «КБ «Центр» станом на 20 вересня 2017 року не було прав на вказану квартиру № 102 як предмету іпотеки, у державному реєстрі нерухомого майна були відсутні з цього приводу будь-які обмеження чи заборони. У період з 23 лютого 2011 року (дата укладення договору іпотеки № 98) по 25 січня 2021 року ПАТ «КБ «Центр» не надсилав іпотекодавцю ОСОБА_9 жодної претензії або вимог щодо порушення кредитного договору або договору іпотеки, а наявні у справі з цього приводу документи про нібито зворотне виявилися фіктивними, що було підтверджено судовими рішеннями.

Крім того, він вважає, що борг за кредитним договором був погашений як ним особисто, так і завдяки протиправним діям ПАТ «КБ «Центр», наслідком яких сталося заволодіння його майном, в тому числі підконтрольного йому ТОВ «ПВІТА Центр» - будівельними матеріалами. Відсутність доказів існування заборгованості за вказаним договором також підтверджено внутрішніми господарськими документами самого ПАТ «КБ «Центр» (протокол № 50 від 12 грудня 2017 року засідання правління про списання заборгованості ФОП ОСОБА_17 , меморіальні ордери № 7387 від 15 грудня 2017 року, за якими вартість спірної квартири віднесено на витрати, № 04 від 08 жовтня 2018 року, за яким списана у збиток) і судовими інстанціями (постанова Окружного адміністративного суду м. Києві від 17 лютого 2017 року, яке залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року).

Отже, факт заборгованості за кредитним договором № 230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року не встановлено, факт невиконання ним цього договору не встановлено, факт підробки ним листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року також не встановлено, але було висунуто обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України, в основу якого покладено сам по собі факт законного продажу ним як власником своєї квартири № 102 у період часу, коли жодних заборон чи обмежень на такі дії не існувало.

Крім того, обвинувачений уточнив, що досудовим розслідуванням не дотримано порядок складання та вручення обвинувального акту стороні захисту, до цих дій були залучені прокурори, які не мали на це процесуальних повноважень. Досудове розслідування проведено з порушенням правил підсудності, через що суд визнав зібрані стороною обвинувачення докази очевидно недопустимими.

Ухвалою суду першої інстанції від 21 квітня 2021 року (т. 5 а. 24-26) визнано очевидно недопустимими доказами всі дані, які були встановлені (одержані) органом досудового розслідування в умовах не визначеного в порушення вимог ч. 3 ст. 218 КПК України місця проведення досудового розслідування даного кримінального провадження (ЄДРДР за № 0011260 від 22 грудня 2017 року) стосовно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, окрім заяви про злочин та додатків до неї. Отже, прокурором за вимогами ч. 2 ст. 86 КПК України не подавав, а суд першої інстанції не долучав до матеріалів провадження вказані визнані судом очевидно недопустимі докази, відтак не використовував їх і не посилався на них у вироку.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі, що вказане рішення суду є незаконним та не відповідає вимогам КПК України, є безпідставними. Адже, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного розгляду, прокурором в порушення вимог ч.3 ст.218 КПК України, не було визначено підслідність у даному кримінальному провадженні, з урахуванням того, що місце вчинення кримінальних правопорушень не встановлено.

Той факт, що після винесення прокурором постанов про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 27.12.2017 та 18.04.2019, досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадження залишено за слідчим відділом Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, також не спростовує порушення ч.3 ст.218 КПК України.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні поставлених йому у провину кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення, зважаючи на встановлені судом першої інстанції обмеження через очевидну недопустимість доказів, посилалася на подані представником потерпілого докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у: документованих даних щодо існуючих зобов`язань ОСОБА_9 перед кредитною установою у зв`язку з укладанням кредитного договору № 230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року та на його забезпечення - договору іпотеки № 98 від 23 лютого 2011 року, предметом застави за якими була належна обвинуваченому на праві власності квартира № 102 ; речовому доказі - листі ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року про нібито повне виконання ОСОБА_9 умов договору іпотеки № 98 від 23 лютого 2011 року, до підроблення якого причетний останній; документованих даних про продаж обвинуваченим 20 вересня 2017 року вказаної квартири № 102 , яка була предметом застави за укладеним кредитним договором № 230211/6-КЮ на його забезпечення; документованих даних щодо вартості вказаної квартири № 102 на момент її продажу ОСОБА_9 20 вересня 2017 року, що становить розмір збитків, завданих кредитній установі. Також прокурор посилався і на показання самого обвинуваченого, який визнав достовірними більшість вказаних фактів.

Суд першої інстанції повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ, у тому числі з дотриманням правил ч. 11 ст. 290 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.

З огляду на сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення, в його основі лежить звинувачення ОСОБА_9 у підробці за попередньою змовою групою осіб офіційного документу - листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року з метою його подальшого використання, а також у фактичному його використанні для створення умов вчинення незаконних дій із заставленим майном - квартирою № 102 шляхом її відчуження на користь третьої особи, внаслідок чого нібито, як стверджує сторони обвинувачення, і стало можливим заволодіння шляхом обману чужим майном в особливо великих розмірах.

Натомість, допитана в суді першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_18 показала, що 23 лютого 2011 року між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір № 230211/6-КЮ та на його забезпечення - договір іпотеки № 98, предметом застави за якими була належна обвинуваченому на праві власності квартира № 102 . Через невиконання ОСОБА_9 умов вказаного кредитного договору ПАТ «КБ «Центр», користуючись застереженнями в іпотечному договорі, звернув стягнення на предмет іпотеки та 30 травня 2014 року зареєстрував через державного реєстратора за собою право власності на квартиру № 102 . Вказані дії ПАТ «КБ «Центр» не влаштували ОСОБА_9 , який оскаржив через суд рішення реєстратора про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ПАТ «КБ «Центр». Рішенням суду першої інстанції було задоволено позов та скасовано рішення реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру № 102 за ПАТ «КБ «Центр» та їх обтяжень, однак цим рішенням суду договір іпотеки та обтяження за ним не скасовувалися. Крім того, 29 травня 2018 року Верховним судом було скасоване вказане рішення суду, а провадження за позовом ОСОБА_9 - було закрито. На підставі остаточного судового рішення права ПАТ «КБ «Центр» як власника на квартиру № 102 були відновлені 29 травня 2018 року. Однак, ще 06 вересня 2017 року право власності ПАТ «КБ «Центр» на квартиру № 102 було скасовано державним реєстратором за ініціативою ОСОБА_9 , після чого відслідковуються ряд реєстраційних дій на підставі підробленого листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року, а саме: 17 вересня 2017 року зняті обмеження, які були накладені на користь ПАТ «КБ «Центр»; 19 вересня 2017 року припинено іпотеку; 20 вересня 2017 року право власності на квартиру № 102 ОСОБА_9 передає третій особі на підставі договору - купівлі продажу, тривали інші перепродажі. На думку представника потерпілого, ці дії вказують на протиправне виведення з власності банку вказаної квартири та заволодіння нею як майном банку із використанням підробленого листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю. Банк був змушений списати з балансу вказану квартиру та перевести вказаний об`єкт на витрати, що підтверджено меморіальними ордерами, які надані до суду.

Як також уточнила та визнала представник потерпілого: - постановою Київського апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції від 15 лютого 2017 року, яким було скасовано рішення реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру № 102 за ПАТ «КБ «Центр» та їх обтяжень за позовом ОСОБА_9 , було залишено в силі 13 липня 2017 року, відтак набуло законної сили; - 06 вересня 2017 року право власності ПАТ «КБ «Центр» на квартиру № 102 було скасовано державним реєстратором, а також вчинялися згадані реєстраційних дії 17, 19 та 20 вересня 2017 року у період чинності рішення суду першої інстанції від 15 лютого 2017 року; - кредитний договір діючий, а кредит не погашений, боржник попереджався про це, оскільки умови кредитного договору не виконувалися, було звернено стягнення на квартиру; - для того, щоб продати вказану квартиру, требо було зняти обтяження за кредитним договором та іпотекою, це було зроблено за допомогою вказаного підробленого листа; - про те, що квартира № 102 вибула з власності банку стало відомо під час моніторингу реєстру, вартість майна визначалася на підставі відповідної оцінки; - під час судових процедур заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру не подавалася, оскільки банк розраховував на вже наявні обтяження.

Показання представника потерпілого узгоджуються із стислими даними заяви про злочин від 21 грудня 2017 року (т. 5 а. 27-29), в якій також вказується про незаконні дії реєстратора про зняття обмежень та заборон у зв`язку із іпотекою за договором № 98 на підставі нібито сфальсифікованого невідомою особою листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, керівництво ПАТ «КБ «Центр» станом на день подання заяви про злочин також не володіло будь-якою інформацією про те, що до нібито фальсифікації вказаного листа № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року причетний у будь-який спосіб саме обвинувачений.

Легітимність діяльності ПАТ «КБ «Центр» як банківської установи підтверджена положеннями Статуту цього ПАТ та реєстраційними документами (т 6 а. 76-90) та не оспорювалася.

Згідно з дослідженими судом першої інстанції Договором про відновлювану кредитну лінію № 230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року та договорами №№ 1 - 3 про внесення до нього змін від 22 лютого, 22 березня 2012 року та 31 липня 2013 року (т. 1 а. 28-42, 148-155 та ін.; т. 6 а. 188-195) ФОП ОСОБА_19 (позичальник) отримав кредит від ПАТ «КБ «Центр» (банк) у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 2 000 000 грн., які зобов`язувався повернути 22 лютого 2012 року, з подальшим узгодженим сторонами перенесенням цієї дати на 22 березня 2012 року, 31 серпня 2013 року та 28 серпня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитною лінію в розмірі 21% річних, а за його прострочення - 30%. Також встановлено графік зменшення ліміту кредитної лінії шляхом погашення основної суми боргу у період з 01 вересня 2013 року по 28 серпня 2014 року. Виконання вказаного зобов`язання позичальника остаточно забезпечувалося іпотекою квартири за адресою: АДРЕСА_5 (квартира № 102 ) ринковою вартістю 2 008 775 грн., договором поруки, укладеним з гр-кою ОСОБА_20 , та договором поруки, укладеним з ТОВ «ПВІТА Центр», а також іншим майном, що належить позичальнику на праві власності, на яке може бути звернено стягнення відповідно до чинного законодавства.

Згідно з дослідженими судом першої інстанції Договором іпотеки № 98 від 23 лютого 2011 року та договорами №№ 1 - 3 про внесення до нього змін від 22 лютого, 22 березня 2012 року та 31 липня 2013 року (т.1 а. 43-50, 156-160; т.5 а.30-32; т.6 а.49-67; т.6 а.196-202) ПАТ «КБ «Центр» (іпотекодержатель) та ОСОБА_9 (іпотекодавець), за згодою дружини, дійшли згоди про те, що іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору № 230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року з урахуванням внесених до нього змін, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно - квартиру № 102 ринковою вартістю 2 008 775 грн.

Вартість квартири №102 у 2 008 775 грн. підтверджена відповідним висновком оцінювача (т. 1 а. 81) та у будь-якому випадку охоплюється розрахунками, відображеними у меморіальних ордерах №№ 7387 від 15 грудня 2017 року та 04 від 08 жовтня 2018 року (т. 5 а. 3-4), довідці ПАТ «МТБ «БАНК» (т. 5 а. 57), за якими остаточна вартість квартири № 102 згідно з передаточним балансом ПАТ «КБ «Центр» становить 2 207 280 грн. 41 коп.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та Статуту ПАТ «МТБ БАНК» останнє є правонаступником ПАТ «КБ «Центр», на що було отримано й відповідний дозвіл НБУ (т. 1 а. 82-96).

Згідно з даними Державного реєстру речових правна нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, свідоцтва про реєстрацію (т. 1 а. 74-80, 161-167; т. 5 а. 37-40, 270 та ін.; т. 6 а. 187) ОСОБА_9 станом на 01 лютого 2011 року та 31 липня 2013 року був власником квартири № 102 , відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні (реєстраційний номер майна № 32786280, номер запису № 1944558).

За документами, які стосуються реєстрації на квартиру № 102 права власності (т. 5 а. 86-95), вказане право було зареєстровано за гр-кою ОСОБА_21 на підставі її заяви від 20 вересня 2017 року та договору купівлі-продажу від 20 вересня 2017 року, укладеного з ОСОБА_9 (т. 5 а. 246-249; т. 6 а. 1-9), що узгоджується з показаннями ОСОБА_9 та відомостями в обвинувальному акті про продаж ним квартири № 102 вказаної дати.

Всі вказані обставини, в тому числі, існування зобов`язальних відносин між ОСОБА_9 та ПАТ «КБ «Центр», правонаступництва ПАТ «МТБ БАНК» за правами та обов`язками ПАТ «КБ «Центр», відчуження ОСОБА_9 квартири № 102 сторонами не оспорювалися, останні активно використовували ці документовані докази на доведення своєї позиції, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці фактичні обставини безспірно доведеними. А також дійшов вірного висновку, що всі вказані документи, як окремо, так і в сукупності, також не містять даних, які вказували б на те, що ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб підробив офіційних документ - лист ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року з метою його подальшого використання.

Крім того, згідно також з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1 а. 74-80, 161-167; т. 5 а. 37-40, 270 та ін.) 23 лютого 2011 року вказана квартира № 102 зареєстрована як предмет іпотеки за Договором № 98 іпотекодавця ОСОБА_9 з іпотекодержателем ПАТ «КБ «Центр» із встановленням обтяжень та заборони на її відчуження (реєстраційні номери обтяження №№ 1945168, 10868951, 10869024 та 1945113 відповідно), однак записи №№ 10868951, 10869024 про заборону та іпотеку погашені 31 липня 2013 року, а запис про іпотеку та обтяження №№ 1945168 та 1945113 містить інформацію про їх припинення 19 вересня 2017 року на підставі виданого ПАТ «КБ «Центр» листа № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року та, нарешті, 30 травня 2014 року право власності на вказану квартиру № 102 зареєстровано за ПАТ «КБ «Центр», яке також скасовано 06 вересня 2017 року (номер запису про право власності № 6684545).

За дослідженим судом першої інстанції листом ПАТ «КБ «Центр» № 818/03 від 22 серпня 2017 року (т. 1 а. 146; т. 6 а. 223-224), голова правління ПАТ «КБ «Центр», реагуючи на звернення ОСОБА_9 щодо повернення йому права власності на квартиру № 102 , посилаючись на те, що станом на 22 серпня 2017 року запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 травня 2014 року №6684545 не було виключено, не вбачав правових підстав для звільнення квартири № 102 та її передачу третім особам.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, за вказаними реєстраційними документами, належна на праві приватної власності ОСОБА_9 квартира № 102 з 23 лютого 2011 року зареєстрована як предмет іпотеки із встановленням обтяжень та заборони на її відчуження, які, в тому числі й умови іпотеки, дійсно були припинені 19 вересня 2017 року на підставі листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року, який фігурує в обвинувальному акті як підроблений, а на період часу з 30 травня 2014 року по 06 вересня 2017 року на вказану квартиру № 102 взагалі було зареєстроване право власності за ПАТ «КБ «Центр» і саме цими даними оперувало керівництво останнього, розглядаючи звернення ОСОБА_9 .

Також, як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду міста Києві від 15 лютого 2017 року - ун. 826/19487/14 (т. 1 а. 51-57, 138-141; т. 5 а. 33-36; т. 6 а. 215-218), яка вступила в законну силу 13 липня 2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року (т. 1 а. 58-64, 142-145; т. 6 а. 219-222) і діяла до 29 травня 2018 року поки не була скасована постановою Верховного Суду 29 травня 2018 року (т. 1 а. 65-73), визнано протиправним і скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме, права приватної власності на квартиру № 102 за ПАТ «КБ «Центр» через невиконання ОСОБА_9 умов кредитного договору №230211/6-КЮ від 23 лютого 2011 року (наявна заборгованість), у зв`язку з чим зобов`язано Мінюст виключити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30 травня 2014 року № 6684545, що фактично було виконано, як вбачається з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, тільки 06 вересня 2017 року.

При цьому, як вказано у постанові суду першої інстанції, підставою для ухвалення такого судового рішення стало те, що ПАТ «КБ «Центр», звертаючись із заявою до державного реєстратора, не подав належні докази переходу від іпотекодавця ОСОБА_9 права приватної власності на квартиру № 102 з огляду на відсутність доказів наявності боргу у позивача перед банком.

Більш того, суд апеляційної інстанції, підтвердивши вказаний висновок, розширив підстави для визнання вказаного рішення державного реєстратора протиправним, зокрема, такими додатково визнав відсутність доказів надсилання та отримання іпотекодавцем вимог банку про усунення порушень та доказів того, що з моменту отримання пройшло не менше як 30 днів, а також відсутність виконання іпотекодержателем умов правочину щодо оцінки нерухомого майна на момент набуття права власності за банком.

Обставини скасування 06 вересня 2017 року права власності ПАТ «КБ «Центр» на квартиру № 102 на підставі вказаних судових рішень за зверненням ОСОБА_9 знайшли своє підтвердження і під час дослідження судом першої інстанції матеріалів відповідної реєстраційної справи на вказану квартиру (т. 5 а. 73-78, 106-128; т. 6 а. 27-48). Крім того, як вже встановлено судом, знайшло своє повне документальне підтвердження і скасування 19 вересня 2017 року іпотеки на квартиру № 102 та встановлених іпотекою обтяжень та заборон.

Всі вказані фактичні дані сторонами також не оспорювалися.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_9 як власник квартири № 102 у законний спосіб - на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, поновив свої права з 06 вересня 2017 року, а з 19 вересня 2017 року, принаймні, до 29 травня 2018 року (дата ухвалення постанови Верховного Суду), не мав зареєстрованих на неї будь-яких обтяжень та заборон, відтак отримав право вільно нею розпоряджатися.

Згідно з дослідженою судом першої інстанції копією листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року (т. 5 а. 67-69, 126-128; т 6 а. 10-13, 17-22), доступ до оригіналу якого мав орган досудового розслідування (т. 5 а. 58-69), виготовленого на бланку ПАТ «КБ «Центр» з підписом голови правління ПАТ «КБ «Центр», який завірений печаткою ПАТ «КБ «Центр», акредитований суб`єкт реєстрації повідомлявся, що у зв`язку з виконанням зобов`язань за договором іпотеки № 98 ПАТ «КБ «Центр» просить вилучити записи з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки та зняти заборони на відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку ПАТ «КБ «Центр» на підставі вищевказаного договору іпотеки та належить ОСОБА_9 , а саме: квартиру № 102 . При цьому, згідно із заявами про державну реєстрацію від 19 липня 2017 року (припинення заборони та припинення іпотеки) вони разом із листом № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року були подані гр-кою ОСОБА_14 на підставі довіреності ПАТ «КБ «Центр», виданої 12 вересня 2017 року № 345 (т. 5 а. 67-69, 126-128; т 6 а. 10-13, 17-22).

Таким чином суд першої інстанції зазначив, що об`єктивно за поданими представником потерпілого та ретельно дослідженими судом першої інстанції документами припинення заборони та припинення іпотеки за договором іпотеки № 98 відбулося за ініціативою не ОСОБА_9 , а конкретного представника ПАТ «КБ «Центр» на підставі виданої ПАТ довіреності. Знову ж таки через відсутність і в даному випадку будь-яких об`єктивних даних про навіть опосередковану причетність ОСОБА_9 до створення вказаного листа № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року, обвинувачення останнього в його підробці та як виявляється і у використанні шляхом нібито подання реєстратору не тільки не доведена, а й спростована вказаними документами. З вказаними висновками також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Більш того, оцінюючи зовнішній вигляд вказаного листа № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року, суд першої інстанції звернув увагу на його повну відповідність бланку, на якому виготовлено саму заяву керівництва ПАТ «КБ «Центр» про злочин від 21 грудня 2017 року.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано вважав, що обвинувачення ОСОБА_9 у підробці за попередньою змовою групою осіб загаданого офіційного документу - листа ПАТ «КБ «Центр» № 20-148-І/Ю від 14 вересня 2017 року з метою його подальшого використання, а також у фактичному його використанні ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення та представника потерпілого, виходячи тільки з власної суб`єктивної оцінки питання - «кому це було вигідно?». При цьому, навіть і у такому випадку сумнівність таких оцінок обґрунтовується й невиключно інтересами самого іпотекодержателя ПАТ «КБ «Центр» станом на 14 вересня 2017 року шляхом подання листа № 20-148-І/Ю зняти всі існуючі обмеження на предмет іпотеки - квартири № 102 для можливого її відчуження, оскільки право власності на цю квартиру за ПАТ «КБ «Центр» було зареєстровано 30 травня 2014 року, а про скасування такої реєстрації 06 вересня 2017 року керівництво останнього 14 вересня 2017 року могло і не знати.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вказаних висновків суду не спростовують і засвідчені дослідженими судом копіями Книг видачі довіреностей ПАТ «КБ «Центр» та вихідної кореспонденції (т. 5 а. 44-56; т. 6 131-175) дані про те, що 12 вересня 2017 року довіреність на ім`я ОСОБА_14 нібито не видавалася. Вказані дані хоча й можуть бути покладені в основу сумнівів щодо достовірності вказаної довіреності ПАТ «КБ «Центр» на ім`я ОСОБА_14 від 12 вересня 2017 року, проте і у такому випадку не свідчать про будь-яку причетність до таких дій саме обвинуваченого, що є ключовим.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги представника потерпілого про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки таким доказам, як копіям аркушів книги вихідної кореспонденції ПАТ КБ «Центр» за 2016-2017, а також Журналу реєстрації довіреностей (Справа №03-26), на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Таким чином, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_9 поданими доказами не тільки не спростовані, а й навпаки документально підтверджені, суд вірно поклав їх в основу свого вироку, визнаючи достовірними, а всі сумніви суд витлумачив на користь обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним поданими доказами те, що ОСОБА_9 , реалізуючи своє законне право ініціювати на виконання рішення суду, що набрало законної сили, скасування реєстрації права власності іпотекодержателя ПАТ «КБ «Центр» на квартиру № 102 та на поновлення у такий спосіб свого права власності на неї, яке у подальшому зреалізував у незаборонений законом спосіб шляхом відчуження третій особі під час, коли заборони та обтяження іпотеки були на неї припинені, діяв у спосіб з підстав та на умовах, не заборонених законом. Відтак, такі дії відсутні підстави оцінювати як незаконні із заставленим майном шляхом його відчуження, а також і як заволодіння шляхом обману чужим майном.

Крім того, як вірно вказав суд першої інстанції, квартира № 102 на момент її відчуження ОСОБА_9 20 вересня 2017 року не була заставним майном, як не була вона для останнього і чужим майном в контексті звинувачення за шахрайські дії.

Колегія суддів також погоджується з висновками районного суду, що саме по собі питання виконання ОСОБА_9 умов кредитного договору № 230211/6-КЮ, оцінки обґрунтованості вимог кредитора про усунення порушень виконання такого договору, розміру наявної заборгованості та порядку її розрахунку, актуальності такого розрахунку в різний час і станом на час вирішення цієї справи (листи ПАТ «КБ «Центр» № 108/03 та № 109/03 від 26 березня 2014 року - т. 6 а. 68-72, розрахунок заборгованості станом на 26 березня 2014 року - т. 6 а. 74) перебуває за межами даного кримінального провадження з огляду на сформульоване обвинувачення.

Реєстраційний рух за об?єктом власності за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, який належав ОСОБА_9 через підконтрольну йому ТОВ «ПВІТА Центр», за участі ПАТ КБ «Центр» також знайшло своє документальне підтвердження (т. 6 а. 231-236).

Документи, що стосуються реєстрації прав на квартиру № 102 після 20 вересня 2017 року та з інших питань (т. 5 а. 79-85, 97-105, 144-245), є неналежними, оскільки не мають значення для вирішення цієї справи в межах висунутого обвинувачення.

Суд першої інстанції сприяв сторонам щодо виклику свідків, про намір допитати яких заявила сторона обвинувачення (були здійснені виклики свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_22 (т. 4 а. 220-221, 227-230, проте за даними зворотних повідомлень адресат за вказаною адресою не проживає чи неправильно вказана адреса), проте прибуття до суду останніх ініціатор їх допиту не забезпечив понад розумний строк.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на положення ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддано покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

На думку колегії суддів, вищезазначених вимог закону суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 дотримався в повному обсязі.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388 та ч. 4 ст. 190 КК України, і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги представника потерпілого ПАТ «МТБ БАНК» - адвоката ОСОБА_7 та прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді :