Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/2643/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000226 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поліське, Коростенського району Житомирської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину 2023 року народження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, 01.03.2023 року близько 22:30 години, перебуваючи біля під`їзду №1 по вул. Мельника в м. Коростень, знайшов пластикову банківську карту № НОМЕР_1 банку AT «Універсал Банк Монобанк», яка належить ОСОБА_5 . В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на привласнення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, ОСОБА_4 взяв зазначену пластикову банківську картку № НОМЕР_1 банку AT «Універсал Банк Монобанк», яка належить ОСОБА_5 та є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, таким чином привласнивши офіційний документ, належний іншій особі, з метою його подальшого використання для доступу до банківського рахунку потерпілої.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне заволодіння коштами ОСОБА_5 , з використанням належної останній банківської картки, ОСОБА_4 використовуючи банківську карту № НОМЕР_1 банку AT «Універсал Банк Монобанк», діючи з єдиним продовжуваним умислом на заволодіння коштами ОСОБА_5 , здійснював розрахунки карткою № НОМЕР_1 через безконтактну платіжну систему POS-термінал, а саме: 02.03.2023 року близько 15:38 години у приміщенні АЗС «Фактор», що за адресою: м. Коростень, вул. Героїв Чорнобиля, 9, на суму 499,70 гривень; 02.03.2023 року близько 16:35години у приміщенні магазину «Автомаляр» , що за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 42 , на суму 148 гривень; 02.03.2023 року близько 16:39 години у приміщенні магазину «Автомаркет», що за адресою: м. Коростень, вул. Коротуна, 11а, на суму 170 гривень; 02.03.2023 року близько 16 :44 години у приміщенні магазину «Автомаркет», що за адресою: м. Коростень, вул. Коротуна, 11а, на суму 195 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1012 гривень 70 копійок.

Діями, які виразилися у привласненні офіційного документа з корисливих мотивів ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувальних актів.

При судовому розгляді кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що викладені в обвинувальних актах обставини відповідають дійсності, щиро жалкує про вчинене, буде намагатись відшкодувати потерпілій завдану шкоду, просить пом`якшити покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суда не виникає сумнівів у добровільності їх позицій, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, має родину, до складу якої входить малолітня дитина, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Вчинені кримінальні правопорушення, згідно ст.12 КК України, відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності.

Враховуючи наведене, а також, що обвинувачений під час перебування під слідством та суду усвідомив в повній мірі суспільну небезпеку вчинених діянь, дав правдиві показання, будучи готовим понести покарання, яке було б достатнім для того, щоб стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства і обирає покарання відповідно до санкцій частин статтей, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, та відповідно до ст.75 КК України, звільняє від його відбування з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Одночасно враховується позиція Верховного Суду від 07.11.2018 року висловлена у справі 297/562/17 (провадження 51-329км18) в якій зазначено, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної, а також позиція щодо принципу індивідуалізації покарання наведена в ухвалі від 28.03.2023 року у справі №722/594/22.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу.

Ураховуючи вищенаведене та суму викрадених грошових коштів, наявні підстави для застосування вищевказаної норми закону та призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за ч.4 ст.185 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357 ч.1, 185 ч.4 КК України і призначити покарання за ст.357 ч.1 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ст.185 ч.4 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

Покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначити на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі. .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов не подавався.

Речові докази:

-DVD-R диск для лазерних систем зчитування інформації з відеозаписом із камер внутрішнього відеоспостереження з магазину «Автомаляр», що за адресою: АДРЕСА_2 за 02.03.2023 року; DVD-R диск для лазерних систем зчитування інформації з відеозаписом із камер внутрішнього відеоспостереження з магазину «Автомаркет», що за адресою: АДРЕСА_3 , за 02.03.2023 року; DVD-R диск для лазерних систем зчитування інформації на якому наявні фотознімки ОСОБА_4 , DVD-R диск для лазерних систем зчитування інформації на якому збережена інформація, яка становить банківську таємницю "Монобанк" АТ "Універсал Банк", DVD-R диск з відеозаписом проведеного з ОСОБА_4 слідчого експерименту-зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-куртку та кофту зеленого кольору, які передані на зберігання ОСОБА_4 повернути останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя :