Справа №589/2787/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1127/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 03 червня 2023 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2023 року клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 години 24 липня 2023 року зі збереженням застави в сумі 449061 грн..

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Не зважаючи на те, що він офіційно не працевлаштований, проте завжди допомагав дружині у здійсненні нею підприємницької діяльності.

Посилання сторони обвинувачення на тяжкість можливого покарання не є підставою для продовження відносно нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно, постановлена ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки не відповідає вимогам статті 370 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка щодо задоволення апеляційної скарги - заперечувала, просила ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, на кількість епізодів злочинних дій, нехтування тим, що останній вже був обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, вказує на ознаки схильності ОСОБА_7 до протиправної поведінки, а тому, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, завдавши потерпілим значного збитку, є обвинуваченим у вчиненні іншого умисного злочину проти власності, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та вчинив нові злочини після звільнення зі слідчого ізолятора у зв`язку із внесенням застави, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому є виправданим.

Таким чином, наразі є обґрунтовані ризики вважати, що ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти та обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду чи незаконно впливати на свідків.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необґрунтованості, заявлених прокурором ризиків, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшились та не припинили існувати, є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було продовжено застосування щодо нього саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність у обвинуваченого місця проживання не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як того вимагав обвинувачений. Адже встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також, наявність у обвинуваченого дружини та дитини, тобто міцних соціальних зв`язків, на що посилався останній, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами його подальшої належної процесуальної поведінки. Ця обставина не здатна у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4