печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.02.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

12.07.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_6 про надання дозволу на затримання підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.02.2023 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 12.07.2023 задоволено клопотання та надано дозвіл органу досудового розслідування на затримання підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.02.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.07.2023 до суду надійшло повідомлення слідчого про затримання підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.02.2023 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому оккрім іншого слідчий одночасно просив розглянути клопотання про застосування запобіжного заходу, яке було подано разом з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного.

Мотивуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року,

а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - рф) путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації (далі по тексту - зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії

з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України,

у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України

«Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із

05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, останній раз продовжено відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022.

Незважаючи на вищевказані зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України з метою підтримки держави-агресора її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях України та збройних формувань Російської Федерації та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, став на шлях вчинення злочину проти основ національної безпеки - провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора, за таких обставин.

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, з 16.04.2008 є засновником та директором ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», основний державний реєстраційний номер: 922, ІПН: , КПП: 312301001, юридична адреса: 308009, Белгородська область, м. Белгород, вул. Костянтина Заслонова, 183, офіс 23, із статутним капіталом 260 000 рублів. Посаду головним бухгалтера ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» обіймає ОСОБА_7 .

Вказане підприємство здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі автомобільними деталями, вузлами та приладдям на території Російської Федерації, зокрема за допомогою філій, відкритих у м. Белгород, м. Воронеж, Єкатеринбург, м. Казань, м. Краснодар, м. Москва, м. Ростов-на-Дону, м. Самра, м. Челябінськ, а також у тимчасово окупованому м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Офіційне листування з ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» здійснюється каналами електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2

Разом з цим, на території України ОСОБА_5 є кінцевим бенефіціарним власником та засновником ООО «Фрунзе Солар» (м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А), спільно з громадянином України ОСОБА_8 , з частками у розмірі 25 % та 50 % відповідно, засновником ВАТ «Харківський завод електротранспорту», яке перебуває в стані припинення (м. Харків) та акціонером ПАТ «Завод Фрунзе» (м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А), кінцевим бенефіціарним власником яких є ОСОБА_8 .

Так, після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, яке відбулось 24.02.2022, ОСОБА_5 , перебуваючи на території України у м. Харків, будучи обізнаним про те, що Російською Федерацією ведеться агресивна війна відносно України, з метою отримання прибутку, налагодив функціонування власного ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» з офісного приміщення ПАТ «Завод Фрунзе» (м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А) за допомогою електронних засобів зв`язку та електронної пошти і продовжив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території АР Крим, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

На виконання вказівки ОСОБА_5 , як засновника та директора ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», головним бухгалтером підприємства ОСОБА_7 та іншими невстановленими під час розслідування особами, на території Російської Федерації та України готувались бланки всіх фінансово-господарських та розпорядчих документів, які останніми направлялись каналами електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_5 , перебуваючи в офісному приміщенні ПАТ «Завод Фрунзе» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А, маючи особисто доступ до офіційної електронної пошти ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснював координацію всіх видів діяльності ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», виконував організаційно розпорядчі функції шляхом видання наказів на проведення у філіях інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, скорочення чисельності (штату) працівників підприємства, надання відпусток і звільнення працівників підприємства, та продовжував провадження господарської діяльності вказаного підприємства шляхом підписання зазначених документів, їх сканування та направлення їх каналами електронної пошти, таким чином забезпечуючи отримання особистого прибутку та прибутку країною-агресором і незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території України.

Так, 05.08.2022 о 09 год. 43 хв., від секретаря керівника АО «Краснодарський завод РТИ», з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 , на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою підпису ОСОБА_5 , надіслано договір поставки № 156 від 05.08.2022, підписаний лише постачальником в особі комерційного директора АО « Краснодарський завод РТИ » (Краснодарський край РФ) ОСОБА_9 . В подальшому, з метою провадження господарської діяльності, вказаний договір був підписаний від імені ОСОБА_5 , відсканований та 05.08.2022 о 13 год. 36 хв. надісланий відправнику електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно відомостей податкової звітності вбачається, що 30.08.2022, на рахунок ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» від АО «Краснодарський завод РТИ», надійшли грошові кошти в сумі 288 540 рублів.

Крім того, 29.09.2022 о 10 год. 11 хв., від провідного спеціаліста ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» ОСОБА_10 , з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_5 , на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою підпису ОСОБА_5 , надіслано договір на поставку товарів № П-ТД-13 від 23.08.2022 та додаток до нього у вигляді специфікації № 1, підписаний лише покупцем в особі виконавчого директора АО «Урожайненский комбинат хлебопродуктов» (АР Крим) ОСОБА_11 на загальну суму 172 500 рублів. В подальшому, з метою отримання оплати за договором, вказані документи були підписані від імені ОСОБА_5 , відскановані та 29.09.2022 о 19 год. 09 хв. надіслані відправнику електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того, відповідно до податкової звітності ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», директором якої є ОСОБА_5 , з 01.07.2022 по 30.09.2022, підприємство здійснювало фінансово-господарську діяльність щодо купівлі/продажу товарів з ООО «Крымгазресурс», ООО «Рубин», ООО «Градвент», ООО «Гефест», ООО «Промхим», ООО «Крымстройгарант», ООО «Комета», ООО «Крымпрофсталь», та іншими субєктами фінансово-господарської діяльності на території Російської Федерації та тимчасово окупованій території АР Крим, за що на розрахункові рахунки ООО «Завод имени Фрунзе ТБ» надходили грошові кошти від російських комерційних підприємств.

Крім того, з метою здійснення загального контролю за станом витрат та прибутку від здійснення господарської діяльності підконтрольного йому ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», ОСОБА_5 було організовано отримання вказаних звітів через головного бухгалтера підприємства ОСОБА_7 , яка надсилала їх останньому через засоби електронного зв`язку в тому числі на планшет, вилучений під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, у зв`язку з провадженням господарської діяльності на території російської федерації з розрахункового рахунку ООО «Завод имени Фрунзе «ТД» сплачено податків у державний бюджет держави-агресора на суму близько 20 411 000 російських рублів.

Крім того, 24.05.2023 у приміщенні ПАТ «Завод Фрунзе» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А, проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено Додаткову угоду № 1 від 06.02.2023 до договору поставки № 1437 від 12.11.2018 між ПАТ «Завод Фрунзе» та ООО «Завод имени Фрунзе «ТД».

Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди у Розділ 13 договору № 1437 внесено зміни, щодо банківських реквізитів постачальника в особі Голови правління ПАТ «Завод Фрунзе» ОСОБА_12 . Відповідно до п. 2 вказаного додаткової угоди вбачається, що вона вступає в силу з моменту підписання, є невід`ємною частиною договору № 1437 від 21.11.2018 та діє до закінчення строку дії договору.

Крім того, 24.05.2023 у приміщенні ПАТ «Завод Фрунзе» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А, проведено обшук під час якого виявлено та вилучено Додаткову угоду № 5 від 06.02.2023 до договору поставки № 1437 від 12.11.2018 між ПАТ «Завод Фрунзе» та ООО «Завод имени Фрунзе «ТД». Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди у Розділ 13 договору № 1437 внесено зміни, щодо банківських реквізитів постачальника в особі Голови правління ПАТ «Завод Фрунзе» ОСОБА_12 . Відповідно до п. 2 вказаного додаткової угоди вбачається, що для забезпечення виконання фінансових зобов`язань перед Постачальником пункт 12.1 читати у наступній редакції: «Дійсний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 14.02.2023, а за взаєморахунками до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно договору». Відповідно до п. 3 вказаної додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання, є невід`ємною частиною договору № 1437 від 21.11.2018 та діє до закінчення строку дії договору.

Крім того, 24.05.2023, у приміщенні ПАТ «Завод Фрунзе» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А, проведено обшук під час якого виявлено та вилучено Додаткову угоду № 5 від 06.02.2023 до договору поставки № 1437 від 12.11.2018 між ПАТ «Завод Фрунзе» та ООО «Завод имени Фрунзе «ТД». Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди у Розділ 13 договору № 1437 внесено зміни, щодо банківських реквізитів постачальника в особі Голови правління ПАТ «Завод Фрунзе» ОСОБА_12 на АТ «ОТП Банк». Відповідно до п. 2 вказаного додаткової угоди вбачається, що для забезпечення виконання фінансових зобов`язань перед Постачальником пункт 12.1 читати у наступній редакції: «Дійсний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 14.02.2023, а за взаєморахунками до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно договору». Відповідно до п. 3 вказаної додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання, є невід`ємною частиною договору № 1437 від 21.11.2018 та діє до закінчення строку дії договору.

Згідно висновку експерта №444/1 від 27.06.2023 підпис в графі «ПОКУПАТЕЛЬ» наступних документів:

- «Дополнительное соглашение №5 к договору поставки №1437 от 12.11.18 г. между ЧАО «Завод Фрунзе», г. Харьков, Украина и ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», г. Белгород Российская Федерация» 06.02.2023;

- «Дополнительное соглашение №5 к договору поставки №1437 от 12.11.18 г. между ЧАО «Завод Фрунзе», г. Харьков, Украина и ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», г. Белгород Российская Федерация» 06.02.2023;

- «Дополнительное соглашение №1 к договору поставки №1437 от 12.11.18 г. между ЧАО «Завод Фрунзе», г. Харьков, Украина и ООО «Завод имени Фрунзе «ТД», г. Белгород Российская Федерация» 06.02.2023, виконані ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000222 від 09.02.2023 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 364-1 КК України та за підозрою ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК Україні.

28.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України..

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.05.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.06.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 28.06.2023 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 01.05.2023 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 18.04.2023 року;

- протоколом огляду від 26.05.2023 року;

- протоколом огляду від 29.05.2023року;

- протоколом огляду від 30.05.2023 року;

- протоколом огляду від 30.05.2023 року;

- протоколом обшуку від 24.05.2023 року;

- висновком експерта №444/1 від 27.06.2023 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріалами клопотання доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_5 , маючи паспорт громадянина рф (серія НОМЕР_1 виданий 10.09.2012), паспорт громадянина рф для виїзду закордон ( серія № НОМЕР_2 ) має змогу безперешкодно перетинати державний кордон України. Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може використати вказану можливість для переховування від органів досудового розслідування та суду (ризик втечі).

Крім того, наявність ризику переховуватись від органу досудового розслідування, суду впливає наявність у санкції ч. 4 ст. 111-1 КК України конфіскації майна, як наслідок він може вжити заходів до приховування майна та його відчуження, у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Окрім цього, актуальність вказаного ризику підтверджується і тим, що підозрюваний на виклики до сторони обвинувачення не з`являвся, що послугувало підставою для застосування відносно ОСОБА_5 приводу.

Так, прокурором доведено, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Через специфіку інкримінованого злочину, а також його виняткову складність, на даний час ще не встановлені всі його обставини та у зв`язку з цим не витребувано (вилучено) всі необхідні речі й документи, а тому підозрюваний ОСОБА_5 будучи обізнаним зі специфікою складання (оформлення) документів, які використовуються для провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора ОСОБА_5 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із указаних речей чи документів, які знаходяться в органах державної влади, державних підприємств та підпорядкованих йому товариствах приватного сектору.

Надані матеріали кримінального провадження переконують в актуальності того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та інших учасників кримінального провадження.

Так, наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності, може використати зазначені можливості для незаконного тиску на свідків (заявників), на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу або примушування до давання вигідних йому показань, чи вчинення інших дій.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги і той факт, що на даний час в рамках вказаного кримінального провадження досліджуються обставини можливої причетності до вказаного злочину інших осіб, та ймовірну причетність ОСОБА_5 до їх вчинення, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови).

Слід зазначити, що вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід, враховуючи, що в противагу вказаним ризикам сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували вказані ризики.

Окрім цього, слідчий суддя враховує позицію ЄСПЛ, висловлену у рішенні по справі: «Маріянчук та інші проти України», де зазначено, що тримання під вартою є виправданим лише за умови наявності суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи (ст. 5, ст. 6 Конвенції, заяви № 14490/07 та 2 інші, від 17.01.2019 р.). Враховуючи вищевикладене та резонанс у вказаному кримінальному правопорушенні наявний значний суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та разом з тим надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-1142, 258-2585, 260, 261, 437-442 КПК України за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28 серпня 2023 року, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.02.2023.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1