Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3428/21
Провадження № 1-кп/935/85/23
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2023 року м.Коростишів

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області, кримінальне провадження № 0000326 від 03.12.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які утримуються в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яке обґрунтовано тим, застосування іншого запобіжного заходу до обвинувачених, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, не здатне запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити вчинення кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, вважають, що ризики, наведені прокурором у клопотанні не підтверджені, обвинувачений ОСОБА_4 не має мети переховуватись від суду, крім того має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, просили застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, обвинувачений зазначив, що ризики, наведені прокурором у клопотанні не підтверджені належними доказами, захисник вважає, що ризики, які наведені у клопотанні, не обгрунтовані та не можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов такого висновку.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Судом при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тобто існує реальний ризик переховування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча є не самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості обвинувачених переховуватися від суду, оскільки триває судовий розгляд кримінального провадження.

У разі застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, останні можуть знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можуть здійснювати протизаконний вплив на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.

Враховуючи продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особи обвинувачених, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 315 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 21 липня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 21 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1