1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6705/23 1-кп/335/733/2023
29 серпня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, розлученого, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
24.12.2014 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 390 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. Приєднано часткове покарання призначене за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2012. Звільнений 31.12.2015 з Ізяславської ВК Хмельницької області по відбуттю покарання,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянину України, який має середню освіту, не одруженого, не маючому на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
13.08.2020 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,
Відповідно до ухвали судді від 21.07.2023 у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 10.08.2023, яке було відкладено через неявку потерпілого до 29.08.2023.
В кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25.09.2023.
Прокурор в судовому засіданні просила призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду. Крім того, в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених, на строк 60 діб кожному окремо.
В обґрунтування клопотання зазначено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення. Також обвинувачені можуть чинити тиск на потерпілого та свідків щоб їх схилити до неправдивих свідчень, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК). Враховуючи наведене, прокурор вважає, що до обвинувачених не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки не переставали існувати зазначені ризики.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та викладені в ньому доводи.
Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що він не має претензій будь-якого характеру до обвинувачених, вважає за можливе призначити кримінальне провадження до розгляду по суті. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, то зазначив, що він на цьому не наполягає.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти призначення судового розгляду не заперечував. Вказав на те, що є підстави для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт за його місцем проживання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 вважала, що обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду не вбачається. Щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу її підзахисному заперечувала. Вказала на те, що ОСОБА_5 не визнає свою вину в скоєнні зазначеного злочину. Тривалий час тримається під вартою, є раніше не судимим в силу закону, має визначене зареєстроване місце проживання, де останній може триматися під домашнім арештом. Просила врахувати думку потерпілого при вирішенні питання щодо запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти призначення кримінального провадження до розгляду по суті.
Зі свого боку заявив письмове клопотання про зміну його підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке повністю в підготовчому судовому засіданні підтримав за викладених в ньому обставин. Додатково просив врахувати, що ОСОБА_6 не є судимим в силу закону, вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнає, тому за презумпції невинуватості заслуговує до себе відповідного ставлення. Вважав, що жодним чином не підтверджується наявність таких ризиків як здійснення обвинуваченим впливу на потерпілого чи свідків, що загалом дозволяє змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час.
Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання його захисника та просив його задовольнити. Пояснив, що кримінальне провадження, за яким він обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на цей час не розглянута, перебуває на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення судового розгляду, виходячи з наступного.
Кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, підстави для закриття кримінального провадження або його зупинення - відсутні, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України.
Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Крім того, з метою підготовки кримінального провадження до судового розгляду судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, з`ясовано, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та вчинені інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Таким чином, кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст. 31 КПК України дане кримінальне провадження підлягає розгляду суддею одноособово.
З указаних мотивів суд доходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Коло осіб, які беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурор, потерпілий, обвинувачені та їх захисники.
З питання щодо необхідності складання відносно обвинувачених досудової доповіді необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином обвинувачені не входять до кола осіб, щодо яких необхідно складати досудову доповідь.
Вирішуючи заявлені прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно кожного обвинуваченого, суд керується таким.
Частиною 3 ст. 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.
Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 щодо кожного з обвинувачених продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.09.2023. Зазначені ухвали слідчого судді були предметом апеляційного перегляду та залишені без змін.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років до 10 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 розлучений, малолітні та неповнолітні діти, або інші особи на його утриманні не перебувають, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю. Відомості щодо його судимостей підлягають додатковому уточненню.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_6 є неодруженим, відомостей про перебування на його утриманні будь-яких осіб суду не надано, не працевлаштований, інформації про постійне джерело його доходів не надано, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає з матір`ю, відомості щодо його судимостей підлягають уточненню, зокрема, при наявних відомостях щодо кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України, яке знаходиться на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя. Як вбачається, то такий обвинувальний акт був скерований до суду 20.08.2021, що в свою чергу може вказувати на те, що таке кримінальне правопорушення могло бути вчинено під час іспитового терміну, визначеного відповідно до вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України від 13.08.2020 строком на 1 рік.
Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
Окрім іншого, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення у якому обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме те, що особі, яка постраждала за обставинами обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України завдано численні тілесні ушкодження.
З позиції сторони захисту вбачається, що як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 повністю не визнають свою вину у вчиненому, що може наштовхнути їх в подальшому ухилятися від суду.
Щодо можливості впливу з боку обвинувачених на потерпілого, то з огляду на пояснення останнього та на те, що ОСОБА_4 наразі перебуває під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», де за особами здійснюється додатковий контроль з боку у повноважених осіб, тому об`єктивно обвинувачені позбавлені можливості напряму впливати на нього. При цьому, суд, на даній стадії процесу, не може повністю відкинути можливості такого впливу на свідків.
За такого, вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на думку суду, дають підстави дійти висновку, що існують з боку останніх ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, судом вирішувалась можливість застосування відносно кожного з обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і у вигляді домашнього арешту за адресою їх місця проживання, про який зазначала сторона захисту. Однак, на переконання суду, на даній стадії кримінального провадження, такий запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки уповноважений орган не зможе постійно контролювати їх місце перебування, осіб з якими вони спілкується, що може мати негативні наслідки для судового розгляду кримінального провадження. При цьому суд не вважає, що матері обох обвинувачених мають на них настільки вагомий вплив, що вони могли б забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватим у вчиненні такого правопорушення; працездатний вік та задовільний стан здоров`я обвинувачених; недоведеність наявності в обвинуваченого таких соціальних зв`язків в місці їх постійного проживання , які б забезпечили їх належну процесуальну поведінку; відсутність у обох обвинувачених постійного місця роботи; нестабільний їх майновий стан , недоведеність наявності постійних доходів; обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину; не доведення належними доказами дотримання обвинуваченими умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; відносно ОСОБА_6 наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та направлення обвинувального акту щодо цього до суду; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик завдання шкоди здоров`ю потерпілих, що його створюють обоє обвинувачених з огляду на ті злочини, за які вони мали попередні судимості.
Враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження, ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, менш суворих запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відсутні.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження їх переховуванню від суду, здійснення впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на строк до 27 жовтня 2023 року включно кожному окремо.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
За вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, суд звертає увагу на те, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів (тримання під вартою, домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не є санкцією чи покаранням за скоєну дію. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини чи виявленню винних осіб у кримінальному провадженні.
З огляду на зазначене, суд бере до уваги та частково погоджується з доводами сторони захисту в частині визначення суми застави, як альтернативи тримання під вартою. Суд враховує матеріальний стан обвинувачених, їх вік, характеристику, реальну можливість щодо заробітку, суспільну небезпечність обвинувачених, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, стадію розгляду справи, строк перебування обвинувачених під вартою, думку потерпілого і відсутність для нього тяжких наслідків, та приходить до висновку, що клопотання прокурора про безальтернативність запобіжного заходу, на теперішній час, не відповідає обставинам справи.
При цьому суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, в тому числі у його рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України», що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
У відповідності до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним чи обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
За таких обставин, зважуючи на обставини цієї справи суд вважає за можливе визначити розмір застави з урахуванням положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 199, 205, 314-316, 369-372 КПК України,
Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк до 27 жовтня 2023 року кожному, з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали суду до 27 жовтня 2023 року включно.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено 01.09.2023.

Суддя: ОСОБА_1 .