Справа №761/2084/23 Головуючий в 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/4381/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

власника майна (підозрюваної) - ОСОБА_6 ,

адвоката, який діє в інтересах

власника майна (підозрюваної)

ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою власника майна (підозрюваної) ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 червня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого детективу другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а саме на 1/1 частку житлового будинку, загальною площею 285,40кв.м., який заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене у ньому майно.Обґрунтовуючи своє рішення, слідчим суддею зазначено, що арешт на вказане майно накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, у разі визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

На вказану ухвалу слідчого судді, власник майна (підозрювана) ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства України. Стверджує, що арешт на її майно накладено безпідставно, єдиною вагомою підставою для арешту майна у органу досудового розслідування виявився лише один суб`єктивний факт, а саме що санкція статті за якою підозрюється ОСОБА_6 , містить конфіскацію майна, при цьому, слідчому судді не надавалося жодних документів по оцінці арештованого майна, а відповідно й не визначено співмірність його вартості та суму можливих збитків, адже у дані справі немає навіть потерпілих. Окрім цього зазначає, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2023 року вже накладався арешт на квартиру ОСОБА_6 , однак такої інформації слідчому судді надано не було. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детективу.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, пославшись на те, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи її представника, копію оскаржуваної ухвали власник майна отримала лише 29.06.2023 року, у зв`язку з чим причину пропуску строку просить визнати поважною.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- власника майна (підозрювану) ОСОБА_6 та її адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи її представника, про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді власнику майна стало відомо 29.06.2023 року. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що власником майна (підозрюваною) ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а саме у тому, що будучи начальником Управління освіти Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, діючи за попередньою змовою з директором КП «Шкільне харчування» ОСОБА_10 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей про надання КП «Шкільне харчування» послуг Управлінню освіти з організації шкільного харчування (сніданки) відповідно до умов договору №48 від 17.03.2022 року, здійснила 06.04.2022 року заволодіння, в умовах воєнного стану, коштами місцевого бюджету територіальних громад м. Києва у розмірі 3 855 667,60 гривень, що 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах.

30.05.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, зі змісту підозри вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, у тому числі і особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_6 належить 1/1 частка житлового будинку, загальною площею 285,40кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36069293), який являється предметом забезпечення кримінального провадження, а саме конфіскації майна як додаткового виду покарання у кримінальному провадженні №0000007 від 07.02.2023 року.

Оскільки арешт накладено з метою конфіскації майна, як виду додаткового покарання, в разі визнання ОСОБА_6 винуватою за вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вказаного майна.

У випадку, передбаченому ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке належить ОСОБА_6 а саме 1/1 частку житлового будинку, загальною площею 285,40кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,відповідає критеріям п.3 ч.2 ст.170 КПК України та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги власника майна (підозрюваної) ОСОБА_6 , щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на її нерухоме майно, є безпідставними та необґрунтованими, при цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а саме на 1/1 частку житлового будинку, загальною площею 285,40кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу власника майна (підозрюваної) ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу власника майна (підозрюваної) ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а саме на 1/1 частку житлового будинку, загальною площею 285,40кв.м., який заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4