Дата документу 15.05.2023
Справа № 334/924/23
Провадження № 1-кс/334/1324/23
УХВАЛА

про арешт майна

15 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2022 за № 0000057 за частиною третьою статті 332 та частиною третьою статті 368 КК України,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку приміщення ПП «МЦ «Салюс Плюс», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Перемоги, буд. 19, пр. 1, а саме ноутбук ОСОБА_5 Lenovo PFOQ97P3 з зарядним пристроєм до нього, шляхом заборони користування та розпорядження вказаним майном.

Слідчий ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились. Повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду клопотання.

Неявка учасників кримінального провадження в судове засідання відповідно до частини першої статті 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000057, внесеного 07.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною третьою статті 332 та частиною третьою статті 368 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідування встановлено, що невстановлені особи з числа працівників закладу охорони здоров`я, за попередньою змовою з громадянином К отримують неправомірну вигоду за встановлення групи інвалідності, а також те, що група осіб, до складу якої входять ОСОБА_6 , співробітники КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР та інші невстановлені особи, організували канал незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом виготовлення та використання завідомо підроблених лікарських документів, паспортних документів та документів про реєстрацію транспортних засобів.

07.12.2022 до Запорізького ДВБ НП України надійшло звернення старшого інспектора СРПП відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про те, що голова Шевченківського МСЕК м. Запоріжжя та ОСОБА_6 за неправомірну вигоду надають пакет документів про інвалідність.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що на початку грудня 2022 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_6 та запропонував зустрітися, випити по чашці кави, а також сказав, що йому необхідно поговорити. Під час розмови ОСОБА_6 запитав свідка, чи не бажає він звільнитися з поліції та піти на пенсію за інвалідністю та виїхати за кордон. ОСОБА_7 поцікавився, як це можливо. Далі ОСОБА_6 повідомив, що у нього є дуже добрі зв`язки в Шевченківському МСЕК м. Запоріжжя, де за певну плату можна зробити пакет документів, а саме довідку про інвалідність другої групи (безстрокову) з можливістю подальшого виїзду за кордон та оформлення пенсії по інвалідності. Йому необхідно лише сплатити грошові кошти у сумі 5000 доларів США і все. Довідку йому дадуть без проходження будь-якої медичної комісії та надання медичних документів.

В ході досудового розслідування кримінального провадження була вилучена медична документація, а саме акти огляду МСЕК щодо ОСОБА_7 та інших осіб та долучені до них висновки лікарів-спеціалістів та результати лабораторних досліджень. Під час дослідження зазначених документів встановлено, що ОСОБА_5 - лікар ПП «МЦ «Салюс Плюс» видавала щодо зазначених осіб протоколи обстеження провідності по нерву, на підставі яких в подальшому незаконно отримувались довідки про інвалідність. При цьому ОСОБА_5 зазначених людей не приймала, висновки надавала без проведення відповідних досліджень.

10.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді від 05.05.2023 слідчим ОСОБА_3 проведений обшук приміщення ПП «МЦ «Салюс Плюс», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Перемоги, буд. 19, пр. 1, в результаті якого був тимчасово вилучений ноутбук ОСОБА_5 . Lenovo PFOQ97P3 з зарядним пристроєм до нього, оскільки остання не пояснила того, яким чином можна отримати інформацію з програмного забезпечення «нейрософт», в якому зберігаються результати клінічних проб відносно пацієнтів, які обстежувались в клініці.

Постановою про визнання в якості речового доказу від 10.05.2023 виявлений під час обшуку ноутбук Lenovo PFOQ97P3 з зарядним пристроєм до нього був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000057.

Слідчий суддя встановив, що ноутбук Lenovo PFOQ97P3 з зарядним пристроєм до нього, відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речового доказу ноутбуку Lenovo PFOQ97P3 з зарядним пристроєм до нього, який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_5 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вказаний ноутбук є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний органу досудового розслідування для отримання відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У разі його повернення власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, як має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.

При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим помилково зазначено у клопотанні про те, що майно, на яке він просить накласти арешт, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зі змісту клопотання та доданих до нього письмових документів встановлено, що вказане майно було вилучене саме під час обшуку приміщення ПП «МЦ «Салюс Плюс», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Перемоги, буд. 19, пр. 1.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 372, 376 КПК, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час проведення обшуку приміщення ПП «МЦ «Салюс Плюс», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Перемоги, буд. 19, пр. 1, ноутбук Lenovo PFOQ97P3 з зарядним пристроєм до нього, власником якого є ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити слідчому та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: