СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7380/21
пр. № 1-кп/759/274/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000370, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2021р. стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниця, з вищою освітою, неодруженого, працюючого на посаді адміністратора ТРЦ у фірмі «Asti Family», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 17.02.2021 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, проникнувши до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші» по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, вчинили напад, поєднаний з проникненням до іншого приміщення, з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу та заволоділи грошовими коштами в сумі 20487,20грн., що належать ТОВ «Споживчий Центр» (код за ).

Так, 27.02.2021, ОСОБА_6 разом із особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, знаходячись на території Святошинського району у м. Києві, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, не маючи постійного джерела доходу, відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішили здійснити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном. З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, заздалегідь придбали газовий балончик, який знаходився у ОСОБА_6 , та визначили свої подальші дії, тим самим вступивши в між собою в злочинну змову, відповідно до якої ОСОБА_6 повинен зайти до приміщення кредитної установи та, застосувавши заздалегідь підготовлений газовий балончик відносно касира даної установи, заволодіти грошовими коштами, наявними в касі установи. В свою чергу, особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, мав стояти на дворі біля входу до кредитної установи, контролювати, щоб ніхто зі сторонніх осіб не зайшов до приміщення.

Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із проникненням у інше приміщення, діючи умисно, відповідно до попередньої домовленості, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в зазначені дату і час, ОСОБА_6 зайшов до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші», що по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, в якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Споживчий Центр» (код за ), де знаходився фахівець з обслуговування клієнтів ОСОБА_10 , дістав газовий балончик та застосував його відносно ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір. На вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_10 відчинив сейф та віддав нападнику грошові кошти в сумі 20487,20 гривень.

В свою чергу, особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, відповідно до попередньої домовленості, чекав на дворі, опустивши ролети на вікнах установи, щоб приховати вчиння злочину всередині.

Після чого ОСОБА_6 з вказаною сумою готівкових коштів, вибіг з приміщення кредитної установи та разом з особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розділивши в подальшому грошові кошти між собою та розпорядившись ними на власний розсуд.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у інше приміщення (розбій).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав, надав покази за змістом яких в лютому 2021 р. він приїхав в м. Київ на заробітки, однак у зв`язку з пандемією COVID-19, роботу знайти не міг, тому намагався взяти позику у фінансових установах, на що отримував відмову. В цей час на залізничному вокзалі він познайомився із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та невдовзі вони вирішили пограбувати кредитну установу «Швидко Гроші», у разі якщо не зможуть отримати там кредит. З цією метою, 17.02.2021 обвинувачений ОСОБА_6 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прибули до кредитної установи «Швидко Гроші», що по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві. Обвинувачений ОСОБА_6 зайшов в приміщення кредитної установи, маючи при собі газовий балончик, який придбав заздалегідь, в цей час особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебував на вулиці та повинен був зачинити ролети на вікнах кредитної установи та слідкувати за тим, щоб ніхто із сторонніх не заходив у приміщення, що він і зробив в наступному. Після того, як обвинувачений ОСОБА_6 у спілкуванні із фахівцем з обслуговування клієнтів кредитної установи «Швидко Гроші» зрозумів, що позику не зможе отримати, він застосував відносно останнього газовий балончик та вимагав віддати наявні кошти. В свою чергу, потерпілий почав чинити опір та між ними зав`язалась штовханина, внаслідок якої потерпілий впав на підлогу. Невдовзі вони перемістились до сейфу, звідки потерпілий дістав грошові кошти, які віддав обвинуваченому. Забравши грошові кошти, обвинувачений ОСОБА_6 вибіг з приміщення, та надалі разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця події втекли, грошові кошти в наступному розподілили між собою та витратили на оренду житла в м. Києві та придбання продуктів харчування. На уточнюючі запитання ОСОБА_6 повідомив, що того дня був одягнутий у чорну куртку, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у червону куртку. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Водночас сторона захисту не погодилась з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України, зауваживши на тому, що в діях останнього відсутній факт застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.187 КК України.

У доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення надала докази (документи, відеозаписи), допитаний потерпілий. Під час судового розгляду прокурор відмовився від допиту свідків сторони обвинувачення.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав покази за змістом яких він є керівником відділенням «Швидкогроші» ТОВ « Споживчий центр». 17.02.22 о 19-00 він перебував на своєму робочому місці в офісі «Швидкогроші», що розташований в м. Києві по проспекту Перемоги, 100- А , та в приміщення зайшов обвинувачений ОСОБА_6 для оформлення кредиту, який довідався про всі умови кредитування та в наступному дістав газовий балончик, який розпилив йому в очі. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 почав наносити йому удари по тулубу, внаслідок яких він впав на підлогу, під час чого ОСОБА_6 вимагав, щоб він сказав йому код від сейфу, на що він повідомив, що сейф замикається на ключ. Тоді ОСОБА_6 вимагав, щоб він надав йому ключ від сейфу та від вхідних дверей приміщення. Надалі, коли вони перемістились до сейфу, ОСОБА_6 погрожував йому фізичною розправою, незважаючи на це потерпілий намагався чинити опір. На той момент в касі знаходилось приблизно 20 500 тис. грн., які він змушений був дістати та віддати обвинуваченому. Після того як обвинувачений ОСОБА_6 забрав грошові кошти, він вибіг з приміщення, потерпілий намагався його наздогнати, але вхідні двері були зачинені. Через скло вхідних дверей потерпілий побачив як обвинувачений ОСОБА_6 разом з іншою особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, яка в момент нападу знаходилась біля входу у приміщення та зачиняла ролети на вікнах, тікали. В наступному, працівники кав`ярні, що розташована поруч з офісом «Швидкогроші», викликали поліцію.

Також потерпілий повідомив, що обвинуваченим ОСОБА_6 йому було повністю відшкодовано завдані збитки, при визначені міри покарання поклався на розсуд суду.

В судовому засіданні судом були дослідженні наступні докази сторони обвинувачення:

-протокол огляду місця події від 17.02.2021 з додатками (схема та фото таблиця), згідно яких предметом огляду є тимчасова споруда з вивіскою «Швидко гроші» по проспекту Перемоги,100 в м. Києві, в ході якого було, зокрема, виявлено та вилучено три сліди папілярних узорів з зовнішньої поверхні вхідних дверей; чотири сліди папілярних узорів з коробок з підлоги всередині приміщення (т.1 а.с.154-159) ;

-протокол перегляду змісту цифрового носія інформації від 22.02.2021, згідно якого на DVD- R диску міститься три записи з різних ракурсів відеокамери в приміщенні ТОВ «Споживчий центр». ( т.1 а.с. 163-166), а також відеозаписи, які містяться на DVD- R диску (т.2 а.с.65), з яких вбачається як потерпілий ОСОБА_10 перебуває на своєму робочому місці, в приміщення заходить особа чоловічої статті, зовні схожа на ОСОБА_6 , вдягнута в чорний одяг з маскою на обличчі, яка за деякий час розпиляє в обличчя потерпілого газовим балончиком та починає наносити йому удари руками по тулубу, внаслідок чого потерпілий падає на підлогу та, в наступному, повзком переміщується до сейфу, біля якого намагається чинити опір вказаній особі, але та його придушує, застосовуючи газовий балончик та фізичну силу, у зв`язку з чим потерпілий відчиняє сейф звідки дістає грошові кошти, які віддає вказаній особі, після чого остання тікає з приміщення.

-протокол огляду від 24.02.2021р., об`єктом якого є компакт - диск лазерних систем зчитування, формату СD-R, на якому містяться п`ять файлів, які є фрагментами відеозапису камер відеоспостереження, встановлених на проспекті Перемоги та у метрополітені м. Києва. При перегляді відеозаписів видно, що 17.02.2021 о 16-39 год. особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_6 прибули за допомогою метрополітену до Святошинського району м. Києва на станцію метро «Святошин», де у період часу з 16-40 до 19-04 год. вони разом перебувають неподалік місця вчинення злочину. Згідно таймінку о 19-04 год. видно як вони тікають з місця вчинення злочину та сідають до маршрутного автобусу (т.1 а.с.167- 174);

-протокол затримання особи, підозрюваною у вчиненні злочину від 23.02.2021, згідно якого особу, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, було затримано в порядку ст..208 КПК України, під час обшуку якого було вилучено: куртку червоно - чорного кольору, з кишені куртки предмет, схожий на розкладний ніж в чорному чохлі, шнурки синього кольору,шапку чорного кольору, банківську картку «Приватбанк», дві сім - картки (т.1 а.с.182-185).

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2021, згідно якого ОСОБА_6 , було затримано в порядку ст.208 КПК України, та під час обшуку у останнього було вилучено, зокрема, сумку чорного кольору із шкірзамінника, два предмети схожі на ніж, куртку чорного кольору з капюшоном, з правого карману якої було вилучено балончик «Терен 4» (т.1 а.с.191-193).

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.02.2021, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 за загальними рисами обличчя, очах, статурі та по голосу як особу, яка 17.02.2021 здійснила розбійний напад за адресою:м. Київ, проспект Перемоги,100, та заволоділа майном, а також відеозапис, який міститься на DVD- R диску,на якому зафіксована вказана слідча дія (т.1 а.с.206-208, т.2 а.с.64);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.02.2021, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за загальними рисами обличчя, очах, статурі як особу, яка 17.02.2021 приймала участь у розбійному нападі за адресою: АДРЕСА_3 , та заволоділа майном, а також відеозапис, який міститься на DVD- R диску,на якому зафіксована вказана слідча дія (т.1 а.с.209-211, т.2 а.с.64);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2021, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнала за зовнішніми рисами обличчя ОСОБА_6 як особу, яка 17.02.2021 заходила до магазину «Джинси» по проспекту Перемоги,100 в м. Києві. (т.1 а.с.212-213).

- копія квитанції №43247328 АТ «Акцент -Банк» від 01.04.2021 про сплату 20487 грн. в якості компенсації матеріального збитку у кримінальному провадженні (т.1 а.с.221).

Також судом були досліджені наступні документи, надані прокурором для вирішення питання щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження: постанова про визнання речових доказів від 24.02.2020, згідно якої «DVD- R VIDEX» диск з серійним номером «23Е19062811:42», на якому зберігаються три відеозаписи та «СD-R» диск, на якому містяться п`ять відео файлів з камер відеоспостереження «Безпечне місто» визнано речовими доказами; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої куртку та шапку особи матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, визнано як речові докази та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої куртку ОСОБА_6 визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої дві сім карти визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про уточнення даних від 24.02.2021, згідно якої визнано вважати дійсною суму завданого матеріального збитку у кримінальному провадженні суму у розмірі 20 487,20 грн.; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої особисті речі ОСОБА_6 визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої газовий балончик «Терен 4» визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 17.03.2021, згідно якої ніж у чохлі, який запакований до експертного спец пакету № 0012119, визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 17.03.2021, згідно якої паперовий конверт, який опечатано биркою Київського НДКЦ МВС України та являється додатком до висновку експерта від 25.02.2021 №СЕ-19/111-21/8883-ТР, спецпакет № 5349318, в якому сім слідів папілярних узорів, який являється додатком до висновку експерта від 23.02.2021 №СЕ-19/111-21/8357-Д, спецпакет № 5315672, в якому дві дактилокарти, спецпакет № 5315671, в якому копія висновку експерта № СЕ-19/111-21/9554-Д, спец пакет № 5315670, в якому сім слідів пальців рук та первинне упакування, що являється додатками до висновку експерта від 02.03.2021 № СЕ-19/111-21/9554-Д ,визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві; копія ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 25.02.2021р. ун. № 759/3863/21, копія ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 25.02.2021р. ун.№ 759/3864/21, згідно яких відносно підозрюваних у кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Аналізуючи досліджені вище докази в їх сукупності та вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого його кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, суд виходить з наступного.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України, сторона обвинувачення послалася на те, що останній вчинив напад на потерпілого, в ході якого, з метою заволодіння чужим майном, застосував газовий балончик відносно потерпілого ОСОБА_10 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір, тобто вчинив напад, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17.09.2020р. у справі № 686/10404/17, зазначено, що « обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.187 КК, є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», застосування до потерпілого без його згоди отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за ч. 2 ст. 186 КК або за відповідною частиною ст. 187 КК. Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Верховний Суд зауважує, що використання газового балончика при заволодінні чужим майном створює склад розбійного нападу не в будь-якому випадку, а лише тоді, коли таке застосування газової речовини або погроза її застосування під час вчинення злочину було чи могло бути небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».

Водночас, у кримінальному провадженні не було проведено судово-медичну експертизу або медичний огляд потерпілого щодо наявності у нього тілесних ушкоджень після застосування сльозогінного газу, так само не була проведена судово-хімічна експертиза вмісту газового балончика, який було застосовано під час злочину. При цьому жодні із досліджених доказів, які визнано судом належними та допустимими у своїй сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням дійсних та об`єктивних обставин події, не вказують на застосування обвинуваченим до потерпілого насильства, небезпечного для життя чи здоров`я.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимогст. 91 КПКу кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, покладається, зокрема, на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи у вчиненні конкретного злочину поза розумним сумнівом.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що застосування ОСОБА_6 до потерпілого сльозогінного газу та фізичного насильства було чи могло бути небезпечним для життя чи здоров`я останнього.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд не вправі змінити формулювання обвинувачення за його фактичними обставинами, якщо це вносить істотні зміни в обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, а також змінити юридичну кваліфікацію пред`явленого обвинувачення, якщо це обтяжує покарання обвинуваченого, а в ситуації, коли воно пом`якшує покарання обвинуваченого в частині наслідків вчиненого діяння і за своїм змістом суттєво не відрізняється від викладеного у обвинувальному акті, то суд вправі визначити іншу кваліфікацію інкримінованого злочину при ухваленні вироку.

Враховуючи вищевикладене, на підставі аналізу та співставлення доказів, досліджених в ході судового розгляду, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення. А тому суд визнає доведеним, що 17.02.2021 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, проникнувши до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші» по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрали грошові кошти в сумі 20487,20грн., що належать ТОВ «Споживчий Центр» (код за ) та кваліфікує його дії за ч.3 ст.186 КК України.

При цьому суд враховує, що проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час заволодіння майном. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Факт входження, потрапляння до іншого приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні із зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.

Така позиція відповідає висновкам про застосування норми права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к), постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к), постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року (провадження № 5-33 кс 12).

Положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Як вбачається з досліджених судом доказів, зокрема показів потерпілого ОСОБА_10 , протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.02.2021, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2021, та показів, наданих обвинуваченим ОСОБА_6 , між особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, та обвинуваченим ОСОБА_6 існувала попередня домовленість щодо вчинення злочину з розподіленням ролей. Так, особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, перебувала на дворі біля входу до кредитної установи, зачинила ролети на вікнах установи та контролювала, щоб ніхто зі сторонніх осіб не зайшов до приміщення. Натомість, ОСОБА_6 в цей час зайшов до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші», де знаходився фахівець з обслуговування клієнтів ОСОБА_10 , дістав газовий балончик та застосував його відносно ОСОБА_10 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір та змусивши відчинити сейф, який знаходився в службовому приміщенні, подолавши таким чином обмеження, які існували в доступі до майна. Заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_6 вибіг з приміщення кредитної установи та разом з особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розділивши в подальшому грошові кошти між собою та розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діяли узгоджено та зі спільним умислом.

З викладеного вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 повністю охоплюються диспозицією ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який неодружений, працює на посаді адміністратора ТРЦ у фірмі «Asti Family», за місцем роботи характеризується позитивно, допомагає матері - ОСОБА_14 та вітчиму - ОСОБА_15 , які є особами з інвалідністю 3 та 1 групи відповідно, раніше не судимий.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є добровільне відшкодування завданої шкоди, щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені. При цьому суд бере до уваги вимоги ч.4 ст.67 КК України, згідно якої, якщо будь - яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при визначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, з урахуванням думки потерпілих осіб, які претензій до обвинуваченого не мають, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_16 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021р.(ун.№ 759/3863/21) до ОСОБА_16 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181600,00грн.

29.03.2021 за ОСОБА_16 було внесено заставу, внаслідок чого останній був звільнений з - під варти.

Суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_16 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, які становлять 5230 грн. 40 коп. (висновок експерта від 11.03.2021 року № СЕ-19/111-21/10621-ХЗ, вартістю 1307грн., 60 коп.; висновок експерта від 02.03.2021 року № СЕ-19/111-21/3554-Д, вартістю 1144грн., 15 коп; висновок експерта від 23.02.2021 року № СЕ-19/111-21/8357-Д, вартістю 1961грн., 40 коп.; висновок експерта від 25.02.2021 року № СЕ-19/111-21/8883-ТР, вартістю 817грн., 25 коп.).

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 23.02.2021р. по 29.03.2021р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення - один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді застави, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, що становлять 5230 грн. 40 коп. (п`ять тисяч двісті тридцять грн. 40 коп.).

Після набрання вироком законної сили заставу відносно ОСОБА_6 , яку було внесено на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва у сумі 181600 грн. 00 коп. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот грн. 00 коп.), повернути заставодавцю - ОСОБА_17 .

Речові докази:

- «DVD- R VIDEX» диск з серійним номером «23Е19062811:42», на якому зберігаються три відеозаписи та «СD-R» диск, на якому містяться п`ять відео файлів з камер відеоспостереження «Безпечне місто» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- куртку та особисті речі ОСОБА_6 , передані на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили, повернути власнику.

- дві сім карти; газовий балончик «Терен 4»; ніж у чохлі, який запакований до експертного спец пакету № 0012119; паперовий конверт, який опечатано биркою Київського НДКЦ МВС України та являється додатком до висновку експерта від 25.02.2021 №СЕ-19/111-21/8883-ТР, спецпакет № 5349318, в якому сім слідів папілярних узорів, який являється додатком до висновку експерта від 23.02.2021 №СЕ-19/111-21/8357-Д, спецпакет № 5315672, в якому дві дактилокарти, спецпакет № 5315671, в якому копія висновку експерта № СЕ-19/111-21/9554-Д, спец пакет № 5315670, в якому сім слідів пальців рук та первинне упакування, що являється додатками до висновку експерта від 02.03.2021 № СЕ-19/111-21/9554-Д, передані на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1