Справа № 451/1267/22
Провадження № 1-кп/451/31/23
ВИРОК

іменем України

16 травня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000096 від 3.11.2022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с.Гоголів Червоноградського району Львівської області, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працює, не адвокат, не нотаріус та не депутат, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Радехівського районного суду від 21 грудня 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з врахуванням ч.4 ст.70 КК України призначено покарання покарання у трьох років одного місяця позбавлення волі; на підставі ст.ст.75,104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов"язки, ппредбачені ст.76 КК України-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

у с т а н о в и в:

2.11.2022, близько 21:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Польова у с. Гоголів, Червоноградського району Львівської області та знаходячись в салоні автомобіля, марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , умисно наніс ОСОБА_5 один удар горловиною скляної розбитої пляшки по голові, а саме в завушну ділянку справа, чим спричинив тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, однієї рани у завушній ділянці та двох ран на обличчі справа.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, відмовився надати суду покази.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він працює таксистом та 2 листопада 2022 року о 20:30 ОСОБА_4 попросив із вул.Івасюка,3 у м.Червонограді завести його у с.Гоголів Червоноградського району Львівської області. ОСОБА_4 сів на заднє сидіння, а ОСОБА_6 на переднє сидіння біля водія. Приїхавши в с.Гоголів він почав розвертатись, проте ОСОБА_4 просив його їхати далі. Тоді вони зупинилися і ОСОБА_4 попросив його вимкнути світло фар, він не погодився. Вони почали виходити, проте не оплатили за проізд і в цей час ОСОБА_4 наніс йому один удар по голові ззаду. ОСОБА_7 із автомобіля також не виходив, ударів не наносив. У руках ОСОБА_4 нічого не бачив, на руці було щось кольорове. На ремонт автомобіля витратив 80 000 гривень, які обвинувачений не відшкодував. За надання послуг таксі він сказав ОСОБА_4 оптатити 250 гривень, проте останній мовчав та кошти не надав. Він неодноразово його возив і бували такі випадки, що кошти повертав пізніше, оскільки такі у нього були відсутні. Коли вони обоє вийшли із автомобіля почали на нього нападати, він сів в автомобіль із відкритими дверима та почав втікати, вони волочились за автомобілем десь до двісті метрів, ОСОБА_4 тримався за задню дверку, а ОСОБА_6 за передню, і тоді він зїхав у кювет. Вважає, що покарання у виді шести місяців арешту, яке просив призначити прокурор, буде занадто помякшеним для обвинуваченого. Він бажає, щоб обвинувачений йому відшкодував понесені ним витрати.

Доставлений у судове засіданні 16 травня 2023 року свідок ОСОБА_6 суду показав, що потерпілий йому відомий як таксист. Пригадує, що ОСОБА_4 замовляв таксі із Червонограда до с.Гоголів Червоноградського району Львівської області, де він побачив потерпілого, до цього часу він не був із ним знайомий. Перед приїздом таксі бачив як ОСОБА_4 розбив пляшку, з якої вони випили пиво, та розбиту горловину поклав у праву кишеню. Після приїзду таксі, він сів в автомобіль не переднє сидіння збоку водія? а ОСОБА_8 на заднє сидіння посередині. Не знає до якого саме місця вони доїхали, оскільки там був вперше у темну пору доби. У ОСОБА_8 в автомобілі стронніх предметів не бачив, намір його також не був йому відомий, він із ним не мав жодних домовленостей. На його думку мотиву нанесення удару ОСОБА_5 у ОСОБА_4 не було. Сам особисто жодних ударів не наносив. Чи чіплявся за дверку автомобіля та чи притримував автомобіль і біг за ним двісті метрів не пригадує, бо перебував у стані легкого спяніння. Бачив момет нанесення ОСОБА_4 удару ОСОБА_5 в область голови біля вуха. Заперечує щодо участі та домовленостей між ним та ОСОБА_4 .

Суд встановив, що потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив усі обставини, викладені в обвинувальному акті, а свідок ОСОБА_6 своїми показами - факт нанесення удару та заперечив щодо участі та домовленостей між ними, оскільки лише бачив як обвинувачений поміщає розбиту пляшку у кишеню, проте намір його не був відомий.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується також іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, зокрема.

Висновком експерта №67/2022 від 15.11.2022, яким при судовій медичній експертизі встановлено, що при обстеженні ОСОБА_5 було виявлено один рубець у завушній ділянці правого вуха та двап рубці на обличчі справа, що є слідами загоєних ран. Будь-яких тілесних ушкоджень, таких як синець, рана, садно, крововилив у ділянці грудної клітки, лікарями не вказано. Таким чином, діагноз «забій м`яких тканин грудної клітки справа» не підтверджений об`єктивними судово-медичними даними і відповідно не може бути прийнятим до уваги згідно «Примітки» до п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 за 17.01.1995 р. Виходячи із вказаного слід вважати що у постраждалого мала місце закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, однієї рани у завушній ділянці та двох ран на обличчі справа. Описана ЗЧМТ відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; рани відносяться до легких тілесних ушкоджень. Струс головного мозку утворився внаслідок контакту голови постраждалого з тупим предметом. Характер рубців виявлених та описаних на момент обстеження постраждалого, не дозволяє достеменно судити про виникнення ран від дії тупого твердого предмета, через проведену хірургічну обробку та появу процесів їх загоєння. Характер ран вказаний лікарями у «Медичній карті стаціонарного хворого №10606/740» є суперечливим: «...колото-різана рана правої завушної ділянки...», «...забійна рана скроневої ділянки справа...», «...рвана рана правої завушної ділянки. Враховуючи вищезазначене, немає обєктивних судово медичних даних, які б дозволили вирішити це питання (а.с.66-67).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2022 із фототаблицями та відеодиском з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 відтворив обставини події, що мали місце 2.11.2022 близько 21:30 на вул.Польова у с.Гоголів Червоноградського району Львівської області, а саме обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с.68-74).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 5.11.2022 із фототаблицями та відеодиском з якого вбачається, що свідок ОСОБА_6 підтвердив факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.с.75-80).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2022 із фототаблицями та відеодиском з якого вбачається, що підозрювангий ОСОБА_4 відтворив обставновку та обставини події, яка мала місце 2.11.2022 близько 21:30 на вул,Польова у с.Гоголів Червоноградського району Львівської області, а саме обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с.81-87).

Вказані докази визнаються судом належними та допустимими.

Також судом досліджено характеризуючі дані щодо обвинуваченого:

- з копії паспорта ОСОБА_4 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про те, що на час вчинення кримінальних правопорушень останній був неповнолітнім (а.с.140);

- з даних КНП «Радехівська центральна районна лікарня» від 27.04.2022 видно, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.с.141);

- з характеристики, виданої виконкомом Радехівської міської ради від 3.11.2022, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 характеризується посередньо (а.с.142).

- з вимоги УАТЗ у Львівській області від 7.11.2022 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше судимий (а.с. 143-143 зворот).

Оцінюючи докази в їх сукупності, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами та встановлена в судовому засіданні.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 року та у п. п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, суд робить висновки, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, оскільки такий вид покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд встановив, що вироком Радехівського районного суду від 21 грудня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з врахуванням ч.4 ст.70 КК України призначено покарання покарання у трьох років одного місяця позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов"язки, ппредбачені ст.76 КК України (а.с.144 - 160).

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільного позову заявлено не було.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді пяти місяців арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Радехівського районного суду Львівської областівід 21.12.2022, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з врахуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі та на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю два роки, виконувати самостійно.

Речові докази: спортивні штани, спортивну кофту та чорну куртку, що знаходяться в білому поліетиленовому пакеті та передано у кімнату зберігання речових доказів відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ТУ Національної поліції у Львівській області, що на вул.Львівська, 9 у м. Радехів повернути ОСОБА_4 ; історію хвороби стаціонарного хворого №10606 на прізвище ОСОБА_5 - повернути КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради після набранням вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.395 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок суду виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддяОСОБА_10