Справа № 953/6511/23
н/п 1-кс/953/5917/23
"01" серпня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 26 липня 2032 року, тобто з дотриманням встановленого законом строку.
У ході досудового розслідування встановлено, що 25 липня 2023 року о 10 годині 21 хвилина за адресою: м. Харків, вул. Лесі Сердюка, 57, на підставі ст.ст. 34, 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який пред`явив працівникам патрульної поліції для перевірки відповідно до вимог п. 2.1б ПДР свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Власником відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 . При огляді вказаного посвідчення виявлено візуальні відмінності, а саме відсутній голографічний захист. Крім того, під час огляду транспортного засобу виявлено, що номер кузову, який знаходиться під кришкою капоту, відрізняється від номеру, який вказаний в бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
25 липня 2023 року о 10 годині 21 хвилина за адресою: м. Харків, вул. Лесі Сердюка, 57 проведений огляд місця події, під час якого у ОСОБА_5 виявлені: бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ; транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; ключі від вказаного автомобіля.
Вищевказані речі, які були виявленні в ході проведення огляду місця події, у подальшому були вилучені та визнані речовими доказами.
Допитаний у ході досудового розслідування ОСОБА_5 пояснив, що в 2014 році він придбав вищевказаний транспортний засіб за 3000 доларів (США) разом з бланком свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зазначив, що самостійно не виконував ніяких підробок, про підробку дізнався лише під час зупинення транспортного засобу працівниками поліції.
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно, є доказом вчинення вказаного кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди.
З урахуванням викладеного, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та просив клопотання задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця події від 25 липня 2023 року вбачається, що 25 липня 2023 року у період часу з 10 години 21 хвилин до 10 години 43 хвилини проведений огляд відкритої ділянки місцевості, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Лесі Сердюка, 57, під час якого виявлені: автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , біля якого стояв ОСОБА_5 . Огли, який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , під час огляду якого виявлені сліди підробки, вказані речі та ключ від транспортного засобу в подальшому були вилучені.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положеннями ст. 64-2 КПК України встановлено, що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Крім того, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також положення, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
З огляду на викладене, зберігання автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , здійснювати на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 25 липня 2022 року під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Лесі Сердюка, 57, майно, а саме:
- бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , з ознаками підробки;
- транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , вилучений у володільця ОСОБА_5 ;
- ключі від автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1