Справа № 303/3363/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/110/23, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0001015, внесеному 16.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 14 квітня 2023 року (включно), без можливості внесення застави.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0001015, відомості про кримінальне правопорушення у якому 16.10.2021 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, який, відповідно до обвинувального акта, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, - у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб та ч. 1 ст. 263 КК України, - у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2022 задоволено клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, який продовжувався, зокрема і ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 продовжено до 60 днів, а саме до 17 лютого 2023 року (включно), без можливості внесення застави. Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; а також перешкоджати кримінальному провадженню у будь-який інший спосіб. Прокурор також зазначає, що на момент розгляду клопотання всі свідки та потерпілий у кримінальному провадженні не допитані, тому існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на них. Вищезазначені обставини свідчать і про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Просить клопотання задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Судом взято до уваги і те, що за один зі злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі доведення його винуватості, існує ризик переховування обвинуваченого від суду. Також судом взято до уваги і те, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні 10.11.2021 виносилась постанова про оголошення ОСОБА_5 у розшук. Вказана обставина свідчить про існування ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити дії, пов`язані зі спробами переховування від органів досудового розслідування та суду. Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час ще не допитано всіх свідків, зокрема, свідків сторони захисту та потерпілих, у зв`язку із чим існує об`єктивна реальність існування ризику можливого тиску обвинуваченого на вказаних осіб. Аналогічним чином обвинувачений може впливати на експертів та спеціалістів, при цьому, судом взято до уваги те, що із матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні проведено сім експертиз. Крім того, прокурором належними доказами доведено існування ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого і особливо тяжкого злочинів, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та засобів для існування. У судовому засіданні також доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не відпали, не зменшились, є реальними і триваючими. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Стверджує, під час судового розгляду прокурором не було спростовано ні одного заперечення сторони захисту, не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також не доведено факт неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Апелянт зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій ЄСПЛ, відповідно до яких сторона обвинувачення повинна дійсно доводити існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а не констатувати їх. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 змінити запобіжний захід на домашній арешт з обов`язком не залишати місце фактичного проживання у період з 22 год до 06 год, для можливості працювати та утримувати родину, а також покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 інші процесуальні обов`язки, передбачені ст. 181 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, а тому явка сторони захисту у судове засідання не є обов`язковою, і при цьому, обвинуваченим не заявлено клопотання про його бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, те, що вчинені діяння відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту потерпілих та свідків, а також дослідження доказів.

Тому, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, за які йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, офіційно не працюючий, не має постійного джерела доходів, не одружений, під час досудового розслідування цього кримінального провадження у зв`язку з переховуванням від органа досудового розслідування оголошувався у розшук, а також інші наведені вище обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів чи спеціалістів, вчинити інші кримінальні правопорушенни, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що під час судового розгляду прокурором не було спростовано ні одного заперечення сторони захисту, не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також не доведено факт неможливості запобігання вказаним ризикам більш м`якими запобіжними заходами, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід, у тому числі й із урахуванням його тривалості, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Із цих підстав, доводи апелянта про те, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій ЄСПЛ, відповідно до яких сторона обвинувачення повинна дійсно доводити існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а не констатувати їх, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження і визнаються необгрунтованими.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження, вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, колегія суддів вважає, що, постановляючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки одне з інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень поєднане із застосуванням насильства щодо потерпілих.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0001015, внесеному 16.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 14 квітня 2023 року (включно), без можливості внесення застави, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: