Справа № 541/2776/23
Провадження № 1-кс/541/832/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 07.08.2023 року до ЄРДР за № 0000977 клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна: 1) автомобіль марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , визначивши місцем зберігання майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: вул. Мінзаводська, 1а, м. Миргород Полтавської області, 2) технічний паспорт серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , визначивши місцем зберігання матеріали кримінального провадження №0000977, шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користуванням власником до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000977 від 07.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.08.2023 до ч/ч ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про те, що 06.08.2023 о 10:24 год. за адресою: сел. Велика Багачка, вул. Шевченка Миргородського району Полтавської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управляв автомобілем марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

06.08.2023 проведено огляд в АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено: 1) автомобіль марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який направлено для зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: вул. Мінзаводська, 1а м. Миргород Полтавської області; 2) технічний паспорт серії НОМЕР_2 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000977 для зберігання.

07.08.2023 постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню: 1) автомобіль марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , та який передано для зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: вул. Мінзаводська, 1а м. Миргород Полтавської області; 2) технічний паспорт серії НОМЕР_2 - власником якого є ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , та який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000977 для зберігання.

Як зазначено прокурором. під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду 06.08.2023 майно для збереження речових доказів.

До початку судового засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна та особа, у користуванні якої знаходиться майно, сповіщені про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.08.2023р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000977 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.08.2023 до ч/ч ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про те, що 06.08.2023 о 10:24 год. за адресою: сел. Велика Багачка, вул. Шевченка Миргородського району Полтавської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управляв автомобілем марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

06.08.2023 проведено огляд в АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено: 1) автомобіль марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який направлено для зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: вул. Мінзаводська, 1а м. Миргород Полтавської області; 2) технічний паспорт серії НОМЕР_2 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000977 для зберігання.

07.08.2023 постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню: 1) автомобіль марки «ВАЗ 2101» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , та який передано для зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: вул. Мінзаводська, 1а м. Миргород Полтавської області; 2) технічний паспорт серії НОМЕР_2 - власником якого є ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , та який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000977 для зберігання.й

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Як вбачається з клопотання прокурора, вилучений 06.08.2023р. автомобіль та технічний паспорт на нього належать не ОСОБА_6 , відносно якого внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, а іншій особі ОСОБА_4 .

Прокурором не наведено будь-яких обставин на підтвердження того, що вказаний в клопотанні транспортний засіб здобутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення або відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Саме лише визнання слідчим транспортного засобу та технічного паспорту на нього речовим доказом в даному кримінальному провадженні не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що належний ОСОБА_4 автомобіль та технічний паспорт міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, він не є об`єктом або предметом вказаного кримінального правопорушення.

Можлива необхідність проведення слідчих дій не виправдовує такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт автомобіля, оскільки особа, на майно якої буде накладено арешт, фактично позбавляється права розпорядження та користування ним, що є надмірним втручанням з боку держави в особі її державних органів у її право на мирне володіння таким майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України встановлено що, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

П. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на транспортний засіб та технічний паспорт задоволенню не підлягає, а вказаний транспортний засіб та технічний паспорт підлягає поверненню його власнику.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 98, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000977 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1