печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6706/23-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року

Суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

захисника-адвоката: не з`явився,

обвинуваченого: не з`явився,

судді: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_3 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 757/6706/23-к за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває провадження № 757/6706/23-к за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України.

14.07.2023 року прокурором подано заяву про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , оскільки під час судового розгляду кримінального провадження № 0000567 (справа № 757/6706/23-к) у сторони обвинувачення виникли об`єктивні сумніви в неупередженості головуючого судді з огляду на наступне. Так, прокурорами Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора (далі - Департамент) здійснюється підтримання публічного (державного) обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000567 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України (судова справа № 757/6706/23-к). Крім того, прокурорами Департаменту Офісу Генерального прокурора здійснюється підтримання публічного (державного) обвинувачення у кримінальному провадженні № 0002897 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України, та ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 382 КК України (судова справа № 757/38294/19), яке перебуває у провадженні судді ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що зазначені вище особи обвинувачуються у спільному вчиненні одного кримінального правопорушення за одних й тих самих обставин, ухвалою суду від 06.12.2021 року, з метою швидкого, всебічного та повного розгляду, вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження. Втім, ухвалою суду від 15.02.2023 року у справі № 757/38294/19 матеріали в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України, виділені в окреме провадження. Підставою для прийняття такого рішення стала неявка обвинуваченого ОСОБА_7 , який начебто належним чином повідомлявся про день та час судового розгляду, зокрема, 15.02.2023 року, внаслідок чого начебто унеможливлюється розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 .

У подальшому, а саме, 23.02.2023 року під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України та ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 382 КК України (судова справа № 757/38294/19) прокурором заявлене клопотання про привід останнього через його неявку до суду. Втім, ухвалою суду від 16.03.2023 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Підставою для прийняття вказаного рішення суд зазначив відсутність доказів неналежної процесуальної поведінки (у формі неявки) обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо якого в матеріалах справи відсутні підтвердження належного повідомлення про судові засідання 10.01.2023 року та 15.02.2023 року. Оцінку обставин неявки в засідання 16.03.2023 року у мотивувальній частині суд не надав.

Суперечливість твердження про неявку належним чином повідомленого про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 виявилась в тому, що одна і та сама обставина, що взята за основу при прийнятті процесуальних рішень, отримала діаметрально протилежну оцінку судом і була викладена в ухвалі суду від 16.03.2023 у справі № 757/38294/19 про відмову у задоволенні приводу обвинуваченого ОСОБА_7 , незважаючи на його неявки 10.01.2023 року та 15.02.2023 року. При цьому, суд мотивував свою відмову у задоволенні клопотання прокурора про привід відсутністю у матеріалах справи підтвердження належного повідомлення про вищевказані судові засідання обвинуваченого ОСОБА_7 , тобто відсутності доказів його неналежної процесуальної поведінки. Тобто, при здійсненні судового розгляду об`єднаного судом провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні злочину у співучасті з ОСОБА_5 , має місце суперечлива позиція суду, в якій в одному випадку: 15.02.2023 року з підстави неявки обвинуваченого ОСОБА_7 суд виділяє в окреме провадження матеріали відносно особи ОСОБА_9 ; 16.03.2023 року з підстави відсутності підтверджень належного повідомлення ОСОБА_7 про судове засідання 10.01.2023 року та 15.02.2023 року відмовляє у наданні дозволу на здійснення його приводу. Таким чином, діаметрально протилежна позиція суду, яка є незрозумілою, з приводу неявок обвинуваченого ОСОБА_7 спростовує підстави для виділення в окреме провадження матеріалів за обвинуваченням ОСОБА_5 . При цьому, судом 11.05.2023 року відмовлено в задоволенні заяви сторони обвинувачення про роз`яснення ухвали від 15.02.2023 року про виділення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 . Це викликає сумніви у об`єктивності та неупередженості головуючого судді.

У зв`язку з тим, що судом самостійно спростовано свої доводи для виділення в окреме провадження матеріалів за обвинуваченням ОСОБА_5 , а також з метою швидкого, повного та всебічного розгляду кримінального провадження прокурором 22.05.2023 року подано письмове клопотання про об`єднання кримінальних проваджень № 0000567 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України, та № 0002897 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України, та ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 382 КК України (судова справа №757/38294/19).

У судовому засіданні, яке відбулось 06.07.2023 року, судом відмолено у задоволенні згаданого клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що у кримінальному провадженні № 0002897 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України, та ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 382 КК України (судова справа № 757/38294/19) судові засідання не відбуваються за визначеним графіком через неявку ОСОБА_7 та його захисника. Разом з тим, у цьому провадженні судовий розгляд судової справи № 757/38294/19 розпочався 18.05.2023 року проголошенням обвинувального акту. Наступне судове засідання 01.06.2023 року не відбулось у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_8 в нарадчій кімнаті. Судове засідання 14.06.2023 року дійсно не відбулось через неявку обвинуваченого ОСОБА_7 , проте 18.05.2023 року він попереджав суд про зайнятість у цю дату в іншому судовому процесі. Востаннє судове засідання 06.07.2023 року не відбулось через неявку ОСОБА_7 , проте відомості про належне його повідомлення про дату та час розгляду в матеріалах судової справи відсутнє, про що також наголошено судом у судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні цього клопотання суд також вказав на те, що ним неодноразово прийнято рішення та визначено правову позицію щодо розгляду зазначеного клопотання саме стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 . Суд вважає неодноразове заявлення клопотань при наявності неодноразових судових рішень зловживанням прокурором своїми процесуальними правами.

Також прокурор зазначає, що письмове клопотання про об`єднання кримінальних проваджень № 0000567 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України та № 0002897 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України, та ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 382 КК України (судова справа № 757/38294/19), з урахуванням усіх вищевикладених обставин, які йому передували, було подано один раз 22.05.2023 року.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про суперечливість позицій суду та викликають сумніви у його неупередженості під час судового розгляду вказаних вище кримінальних проваджень. У зв`язку з цим, в судовому засіданні 06.07.2023 року прокурором було вперше заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_4 та озвучено вищевказані доводи. При цьому, до цього відвід судді прокурором не заявлявся. Незважаючи на це, всупереч вимог ч. ч. 1 та 4 ст. 81 КПК України, головуючий суддя не передав цю заяву про його відвід для розгляду іншому судді, а залишив цю заяву про його відвід без розгляду стверджуючи, що це є зловживання сторони обвинуваченням. В подальшому головуючий суддя перейшов до дослідження документів сторони обвинувачення. При цьому, при дослідження проекту договору зберігання природного газу, який міститься у господарській справі № 6/489, за позовом ВАТ «Укрнафта» до ДК «Укртрансгаз» про зобов`язання останнього укласти договір в редакції позивача, головуючий суддя ОСОБА_4 заявив, що в нарадчій кімнаті ним буде вирішено питання про очевидну недопустимість цього документу, оскільки відсутнє таке клопотання від сторони захисту. Водночас, головуючий суддя залишив поза увагою, що на попередньому судовому засіданні ним було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання очевидно недопустимими доказами копій господарської справі № 6/489, зокрема й проекту цього договору зберігання. Такі твердження суду свідчать про його упередженість та порушення ним принципу об`єктивності. Крім того, прокурор зазначає, що саме через не підписання договору з боку ДК «Укртрансгаз» і був поданий позов, чим пояснюється відсутність їх підпису на цьому проекті договору.

Також, прокурор зазначає, що під час судового розгляду 23.02.2023 року кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України, судом за клопотанням сторони захисту до дослідження доказів сторони обвинувачення, порушуючи порядок визначений КПК України, винесено ухвалу про витребування копій документів від АТ «НАК «Нафтогаз України», АТ «Укртрансгаз», ПАТ «Укрнафта», Господарського суду міста Києва, Державної аудиторської служби України, Офісу Генерального прокурора та Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Клопотання про витребування доказів розглянуто судом після зачитування обвинувального акту, тобто після завершення підготовчого судового засідання та початку судового розгляду. Втім чинним КПК України не передбачена можливість під час проведення судового розгляду витребування судом певних документів. Водночас, ст. 315 КПК України встановлено, що відповідні клопотання вирішуються судом під час підготовчого судового засідання, яке на той час було вже завершене. Отже суд після початку судового розгляду не мав права задовольняти клопотання захисника про витребування документів. При цьому, як в клопотанні захисника так і в ухвалі суду стосовно більшості документів зазначено том та аркуші справи кримінального провадженні або адвокатського досьє, де вони знаходяться. Тобто вказані документи або їх копії під час досудового розслідування були отриманні сторонами та відкриті одна одній. Таким чином, підстави для їх додаткового витребування судом відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 349 КПК України докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, зі сторони захисту - у другу. На момент винесення цієї ухвали стороною обвинувачення ще не було долучено жодного доказу та вони не досліджувались судом. Приймаючи рішення за клопотанням сторони захисту, суд фактично прийняв рішення про витребування документів (доказів) сторони захисту перед дослідженням доказів сторони обвинувачення, порушуючи вказаний порядок, та не маючи об`єктивної можливості надати оцінку доводам. Лише після надання стороною обвинувачення своїх доказів та дослідження їх судом можливий розгляд клопотання сторони захисту про надання тимчасового доступу до речей і документів, які мають значення та до яких сторона захисту не змогла через об`єктивні причин отримати доступ. У разі отримання відповідного доступу, сторона повинна відкрити протилежній стороні отримані нею докази в порядку ст. 290 КПК України. Також, незрозумілими є мотиви надання судом передчасної оцінки витребуваним документам без їх дослідження, яка повністю збігається з позицією сторони захисту. Також, незрозумілим є зазначення в ухвалі суду про витребування «інші документи на вимогу або запит експерта (ів), необхідні для проведення судово- економічної експертизи». Наразі сторони клопотання про проведення судово-економічної експертизи не подавали та судом її проведення не призначалось. Таким чином, судом збільшено ще й обсяг документів, які просила витребувати сторона захисту. Задля усунення наявних суперечностей, стороною обвинувачення подано заяву про роз`яснення вищевказаного рішення суду про витребування доказів, в задоволенні якої судом відмовлено. Крім того, судом у засіданні 23.02.2023 року, порушуючи порядок дослідження доказів, визначений ч. 1 ст. 341 КПК України, також задоволено клопотання сторони захисту про виклик свідків захисту, незважаючи на те, що не були ще допитані свідки обвинувачення. Внаслідок цього в судове засідання 16.03.2023 року прибули близько 5 свідків захисту.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про суперечливість позицій суду та викликають сумніви у його неупередженості під час судового розгляду вказаних вище кримінальних проваджень, при цьому підкреслюють надання переваги стороні захисту, що є підставою для його відводу.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду заяви фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, про день, час, місце розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку. Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заяву про відвід з викладених у ній підстав, просив задовольнити.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 26, 81 КПК України, суддя визнав за можливе розглянути заяву про відвід за відсутністі учасників судового процесу.

Дослідивши заяву про відвід та матріали кримінального провадження, суддя дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу судді визначені у ст.ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Проаналізувавши наведені норми, зважаючи на презумпцію неупередженості судді, суддя зазначає, що судовим розглядом не встановлено, а особою, яка подала заяву, не доведено наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 і унеможливлювали винесення ним об`єктивного судового рішення. Незгода з процесуальними рішеннями судді не є підставою для її відводу. Заявлений відвід не містить будь-яких належних та підтверджених даних, які б свідчили про неупередженість на необ`єктивність судді ОСОБА_4 .

За таких обставин, правові підстави для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 відсутні. Отже, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_3 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 757/6706/23-к за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1