У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2023 Справа №607/16532/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в залі суду, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000491 від 10 липня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місті Тернополя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого вироком Зборівського районного суду Тернопільської області за ч.2 ст.263 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки та один місяць, звільненого 07.08.2020 року рішенням Коломийського міськрайонного суду умовно-достроково на невідбутий строк один рік один місяць чотири дні, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 , в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчими слідчого управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000491 від 10.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.07.2023 близько 21 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_4 , жителем АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , які перебували в альтанці господарства ОСОБА_4 , що за вищевказаною адресою та розпивали алкогольні напої, раптово виникла словесна суперечка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , а саме умисне вбивство.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , 09.07.2023 біля 21 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму господарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 , наніс кілька ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_8 , після чого вдарив його головою об тарілку, яка знаходилась на столі.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 силоміць витягнув ОСОБА_8 із альтанки на подвір`я свого господарства, що розташоване за вказаною адресою, де наніс йому численні удари ногами та руками по тілу, від чого ОСОБА_8 впав на землю. Далі ОСОБА_4 взяв у руки глиняний глечик та наніс ОСОБА_8 удар глиняним глечиком в тім`яну ділянку голови, після чого перетягнув ОСОБА_8 в альтанку, де положив його на спину на підлогу обличчям до гори.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 біля 21 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, 09.07.2023 перебуваючи в альтанці по АДРЕСА_1 , взяв у руки стрілу від рушниці для підводного полювання та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, наніс стрілою від рушниці для підводного полювання по одному удару в обличчя та потилицю ОСОБА_8 , чим умисно вбив останнього.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 спричинено проникаюче сліпе поранення голови, що спричинило смерть останнього на місці події.

10.07.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

12.07.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.09.2023 включно.

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2023 ЄУНСС № 607/163/74/23 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 10.01.2024.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених ризиків.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 завершується 06 вересня 2023 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження та необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування.

Слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та просить застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ризики, які зазначені слідчим у поданому клопотанні відпали, оскільки було проведено першочергові слідчі дії.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захисника та просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000491 від 10.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

12.07.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.09.2023 включно.

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 10.01.2024.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зокрема, такими доказами є інформація, що міститься у: витязі з ЄДРДР №0000491 від 10.07.2023 року; рапорті чергового поліції №2580 від 10.07.2023; протоколі огляду місця події від 10.07.2023; лікарському свідоцтві про смерть №339 від 10.07.2023; протоколі пред`явлення трупа для впізнання від 10.03.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 10.07.2023; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_10 від 27.07.2023; висновку експерта №310; протоколі проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 04.08.2023; висновку експерта №328; висновку експерта №329.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду від 12.07.2023 року про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2023 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати й надалі та їх обсяг не зменшився.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що в силу вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на утриманні осіб похилого віку, інвалідів та/або неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в суспільстві. Вказані обставини вказують на такі соціальні зв`язки, відповідно сімейні обов`язки, які дозволяють йому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і тривалий час не повертатися до місця постійного проживання, з метою приховування свого місця перебування та таким способом уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також вважає доведеним й ризик того, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , так як вона є його співмешканкою, а також підозрюваний може й впливати на інших учасників провадження, з метою уникнення його від кримінальної відповідальності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім того, ОСОБА_4 зможе впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за злочини вчиненні із застосуванням насильства, а тому, у слідчого судді існують достатні підстави вважати, що останній може вчинити інші злочини, перебуваючи на волі.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

За наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування його під цілодобовим домашнім арештом.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати. Відтак, слідчий суддя вважає, що існує необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування зазначених вище ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу заявлених ризиків, слідчий суддя вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому слідчим суддею взято до уваги, що у даному кримінальному провадженні слід провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме: завершити проведення трьох судових молекулярно-генетичних експертиз, виконання яких здійснюють експерти Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, та долучити до матеріалів кримінального провадження вказані висновки; завершити проведення судово-медичних експертиз, які виконуються експертами Тернопільського обласного бюро СМЕ та долучити до матеріалів кримінального провадження вказані висновки; провести амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу та судову наркологічну експертизу підозрюваному ОСОБА_4 ; відкрити сторонам матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст.290 КПК України.

Відтак, слідчий суддя прийшов до висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід продовжити. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слід задовольнити та продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2023 року, до 31 жовтня 2023 року.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000491 від 10 липня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2023 року.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 31 жовтня 2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1