1-кс/279/1024/23
У Х В А Л А

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна в якому зазначив, що 24.06.2023 року до чергової частини Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт оперуповноваженого ВКП капітана поліції ОСОБА_4 про те, що ним під час проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що житель м. Коростень на ім`я ОСОБА_5 зберігає з метою збуту вогнепальну зброю.
29 червня 2023року в період часу з 14:40 год. по 15:10 год., після проведення оперативної закупки в приміщенні Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, яке розташоване за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Грушевського, 5, було проведено огляд покупця ОСОБА_6 в ході якого він добровільно видав два предмети схожі на корпуси гранати типу «Ф-1» та два предмети схожі на запали типу «УЗРГМ», які зберігаються на території Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, які він придбав у ході оперативної закупки.
Оскільки вилучені предмети зберігли на собі сліди злочину, являються предметами злочину та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, слідчий просить накласти арешт на два предмети схожі на корпуси гранати типу «Ф-1» та два предмети схожі на запали типу «УЗРГМ», які зберігаються на території Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.
Майно, на яке слідчий просить накласти арешт було вилучено 29.06.2023 року та постановою слідчого визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.
Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.3ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Згідно ст.170 ч.1 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту майна, яке підпадає під предмет кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження відповідно до внесеної до ЄРДР фабули.
Встановлено, що є всі підстави вважати, що вилучений предмет може бути використаний як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Повернення вищезазначеного майна може призвести до його зникнення чи знищення.
Суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
Положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, покладають на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, тому вирішення питання про місце зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.
Керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на два предмети схожі на корпуси гранати типу «Ф-1» та два предмети схожі на запали типу «УЗРГМ", з забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: ОСОБА_1