Номер провадження: 11-сс/813/884/23
Справа № 523/7882/23 1-кс/523/1582/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 05.05.2023 якою в межах к/п №0000614 від 04.05.2023 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки Українка, із середньо-спеціальною освітою, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше судимої

- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 05.05.2023 було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та був застосований відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.07.2023 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновку про те що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та у вказаному провадженні існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою з таких підстав:

- оголошена підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки факт незаконного збуту органом досудового розслідування не задокументовано та не встановлено. Матеріалами, якими обґрунтовувалося клопотання в її діях вбачаються ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України;

- заявлені ризики не доведені, більш того, на розгляді у Суворовському райсуду м. Одеси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та вона не порушує жодним чином покладені на неї обов`язки.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою її фактичного місця проживання.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрювана підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що вона, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання незаконно придбала наркотичний засіб у невстановленій кількості, але не менше 5 згортків «закладок» з наркотичним засобом, з метою подальшого збуту для отримання в подальшому грошової винагороди.

Після чого, 04.05.2023 о 14 год. ОСОБА_8 незаконно зберігаючи при собі придбаний нею наркотичний засіб, направилася до будинку АДРЕСА_3 , де неподалік під`їзду №6 зазначеного будинку, діючи умисно, з корисливих мотивів, дотримуючись заходів конспірації для уникнення викриття з боку правоохоронних органів, бажаючи діяти таємно, безконтактним способом, а саме шляхом здійснення так званої «закладки» здійснила незаконний збут наркотичного засобу невстановленій особі для отримання грошової винагороди.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 направилася до будинку АДРЕСА_4 , де була помічена співробітниками поліції.

В подальшому, 04.05.2023 у період часу з 17 год. 18 хв. по 17 год. 43 хв. співробітниками поліції було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої біль під`їзду №2 буд. №4 по вул. 40-річчя Героїв Оборони Одеси в ході якого в присутності понятих, за участі ОСОБА_8 співробітниками поліції виявлено та вилучено 4 паперові згортки «закладок» з наркотичним засобом (згідно набору для експрес-аналізу на виявлення наркотичних речовин містить алкалоїдну основу наркотичний засіб), які ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала при собі, з метою подальшого незаконного збуту для отримання грошової винагороди.

Окрім того, 04.05.2023 в період часу з 17 год. 46 хв. по 17 год. 53 хв. співробітниками поліції проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої біль під`їзду №6 буд. №8 по вул. 40-річчя Героїв Оборони Одеси в ході якого в присутності понятих, за участі ОСОБА_8 співробітниками поліції виявлено та вилучено 1 паперовий згорток «закладку» з наркотичною речовиною, яку ОСОБА_8 незаконно збула для отримання грошової винагороди.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України підтверджується протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами оглядів речових доказів, зокрема телефону підозрюваної.

Перевіряючи доводи захисника відносно того, що факт незаконного збуту органом досудового розслідування не задокументовано та не встановлено, колегія суддів зауважує, що, що із протоколу огляду телефону підозрюваної вбачається намір збувати наркотичні засоби.

Колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_8 із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою, тими обставинами, що підозрювана не має міцних соціальних зав`язків, не працевлаштована., є наркозалежною особою, раніше неодноразово судима, на теперішній час притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів враховує посилання захисника відносно того, що ОСОБА_8 в іншому кримінальному провадженні не порушує покладені на неї обов`язки в інших провадженнях, однак зауважує, що досудове розслідування по цьому кримінальному провадженні ще не завершено, що не дозволяє констатувати безумовну відсутність заявлених ризиків.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що слідчим був визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави у мінімальному розмірі, що свідчить про дотримання справедливого балансу між правами підозрюваної та інтересами кримінального провадження.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваної ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, який здатен запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.07.2023, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4