Справа № 462/767/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого-цивільного відповідача: ОСОБА_5 ,

потерпілого-цивільного позивача: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0001592 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівська область, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 близько 15.00 год. 02.09.2020 року, знаходячись на земельній ділянці, що обабіч ґрунтової стежки, яка пролягає між будинками 74 та 76 на вул. Чижевського у м. Львові та сполучає проїжджі частини вул. Чечета та вул. Чижевського у м. Львові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після спільного вживання алкогольних напоїв із потерпілою ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, керуючись раптовим прямим умислом на вбивство останньої, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, невстановленим предметом вчинив напад на останню з удавленням з метою вбивства, що призвело у відповідності до висновку судового медичного експерта до смерті потерпілої від механічної странгуляційної асфіксії внаслідок удавлення еластичним вузьким предметом.

У судовому засіданні 09.04.2021 року судом прийнято до розгляду цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_8 цивільними позивачами, обвинуваченого ОСОБА_5 - цивільним відповідачем, цивільний позов приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, у своїх показаннях повідомив, що 02.09.2020 року близько 14.30 години йшов за горілкою і біля училища №52 зустрів жінку ОСОБА_7 , яка шукали з ким випити. В подальшому вони пішли разом купили одну літру горілки в двох пляшках, по дорозі зайшов у магазин «Близенько» де придбав сигарети і пішли вживати горілку у перевулок вулиць Чижевського-Чечета. Протягом 20 хвилин вони удвох випили дві пляшки горілки з пластмасових стаканчиків, після чого померла почала його ображати, а тому у нього виник раптовий умисел на її вбивство, взяв шнурівку, якою були підв`язані штани, закинув потерпілій на шию і задушив її, після чого вона впала на спину лежачи ногами до стежки вулиці. Потерпіла не чинила опір, оскільки перебувала у сильному алкогольному сп`янінні. Після цього, близько 15.00 години він пішов гуляти по мікрорайону Левандівка і повернувся на це місце близько 19.00 години, де вже були працівники поліції, які пізніше його затримали і доставили у відділ поліції. Просить вибачення перед всіма, цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов та просив призначити покарання обвинуваченому у виді 14 років позбавлення волі.

Цивільний позивач ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила суд проводити судові засідання у її відсутність, цивільний позов підтримала у повному обсязі /т.4 а.с.70/.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Допитавши обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, дослідивши характеризуючи дані обвинуваченого, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, так як обвинувачений вчинив умисне протиправне заподіянні смерті іншій особі (вбивство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є особливо тяжким злочином, вчиненим умисно, особу винного, який визнав свою вину, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання - судом не встановлені, обставиною, яка обтяжує покарання це вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також суд враховує, що обвинувачений перебуває на обліку в диспансері КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з 2020 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю /матеріали кримінального провадження т.3 арк. 290/, знаходиться на обліку і амбулаторному лікуванні з 09.02.2011 року з приводу діагнозу проста шизофренія /матеріали кримінального провадження т.3 арк. 292/, згідно висновку судово-психіатричного експерта №126 від 02.12.2020 року ОСОБА_5 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих йому дій не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує /матеріали кримінального провадження т.3 арк. 97-101/, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №131 від 14.02.2023 р., проведеної на виконання ухвали суду від 06.12.2022 р., ОСОБА_5 під час інкримінованих дій в емоційних станах, що можуть бути психологічною підставою стану сильного душевного хвилювання не перебував, в період інкримінованих йому дій не був здатним повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує /матеріали кримінального провадження т.5 арк. 214, 243-248/, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, що відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає із огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому на переконання суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі по 500000 гривень на кожного, суд виходить з такого:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 втратив дружину, а ОСОБА_8 втратила матір, також без матері залишився неповнолітній син померлої, що є болючою втратою, внаслідок чого вони переживають сильні душевні страждання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як встановлено судом, що цивільні позивачі підпадають під коло осіб, визначених до ч.2 ст. 1168 ЦК України і їм дійсно було завдано значного розміру моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо члена їхньої родини, а саме: дружини та мами, що відповідає положенням п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України та узгоджується відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 січня 2019 року у кримінальному провадженні №219/3403/15-к.

Суд погоджується зі обґрунтуваннями завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, згідно яких ступінь тяжкості вчиненого обвинувачуваним злочину є очевидною з огляду на наслідки, які настали. Тяжкість вимушених втрат є непоправною та такою, яку неможливо компенсувати у будь-який спосіб. Суд приходить до висновку про те, що зазначені обставини справи у їх сукупності дійсно завдали цивільним позивачам сильних душевних страждань.

Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається із роз`яснень даних в п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31.03.1995 р. № 4 «"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.

Відповідно до роз`яснень даних у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із п.9 зазначеної вище Постанови вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, а також те, що обвинувачений визнав цивільний позов повністю, суд приходить до переконання, що вимога цивільних позивачів щодо стягнення відшкодування моральної шкоди є підставною, оскільки своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив цивільним позивачам сильні душевні хвилювання, стрес, у зв`язку із смертю їх дружини та мами ОСОБА_7 , а тому, виходячи із конкретних обставин справи, засад розумності та виваженості, прийшов до переконання, що слід стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі по 500000,00 гривень на кожного цивільного позивача.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з моменту фактичного затримання 03 вересня 2020 року.

Запобіжний захід до часу набрання вироком законної сили, слід залишити раніше обраний у виді тримання під вартою для належного виконання вироку суду та забезпечення відбуття обвинуваченим призначеного покарання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Згідно ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судових експертиз - судово-молекулярно-генетичної експертизи № 14/874 від 16.12.2020 - 11 733, 80 гривень, судово-молекулярно-генетичної експертизи № 14/872 від 10.12.2020 - 5 868, 79 гривень, судово-молекулярно-генетичної експертизи № 14/878 від 23.12.2020 - 23 625, 11 гривень, молекулярно-генетичної експертизи № 14/875 від 14.12.2020 - 13 380, 97 гривень, молекулярно-генетичної експертизи № 14/876 від 29.12.2020 - 15772, 23 гривень, молекулярно-генетичної експертизи № 14/871 від 23.12.2020 - 16 385, 79 гривень, молекулярно-генетичної експертизи № 14/870 від 09.12.2020 - 6987, 76 гривень, дактилоскопічної експертизи № 10/3/1512 від 21.10.2020 - 653, 80 гривень, судово-молекулярно-генетичної експертизи № 14/873 від 25.01.2021 - 5 765, 21 гривень, трасологічної експертизи № 6388 від 15.12.2020 - 2 228. 16 гривень, комплексної молекулярно-генетичної дактилоскопічної експертизи № 10/3/1498 від 23.10.2020 - 1 307, 60 гривень і №14/869 від 27.01.2021 - 19 308, 89 гривень, молекулярно-генетичної експертизи № 14/996 від 30.12.2020 - 6 797,00 гривень, одорологічної експертизи № 616 від 04.12.2020 - 1 708, 89 гривень, ґрунтознавчої експертизи №134 від 03.02.2021- 4903,20 гривень, що загалом становлять 136 487 /сто тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят сім/ гривень 20 копійок, які підлягають стягненню із обвинуваченого в користь держави, оскільки проведення даних судових експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року на речові докази у кримінальному провадженні №0001592 від 03.09.2020 року, а саме: полімерний пакет білого кольору та дві пластикові пляшки в написом «Соковинка» та «Ліптон»; зразки ґрунту; навушники червоного кольору та сліди запаху з даних навушників; металеву трубу та дерев`яну дошку; чохол коричневого кольору виявлений у траві ґрунтового покриття; скляні пляшки з написом «Мороша» 0,5 л. та «Первачок», 0,25 л.; шорти чоловічі, кольору хакі (камуфляжі), спортивні штани чоловічі, чорного кольору, медичну маску білого кольору, светр фіолетового кольору; труси чорного кольору та чотири штуки шкарпеток, 4 змиви, покривало жовто-пісочного кольору, пластикову пляшку з надписом «Мікс» та скляну пляшку з тильною етикеткою, які 03.09.2020 року було виявлено та вилучено під час огляду місця події,ділянки між вул. Чечета і вул. Чижевського у м. Львові, накладено арешт, який слід скасувати. /матеріали кримінального провадження т.1 арк. 233-235/.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року на речові докази у кримінальному провадженні №0001592 від 03.09.2020 року, а саме: футболку сіро-зеленого кольору на короткий рукав із написом в ділянці грудей «Ander Armour», штани, виготовлені з матеріалу типу «джинс», шкарпетки чорного кольору, труси типу боксерів чорного кольору у смужки помаранчевого і зеленого кольорів із вишитими написами в ділянці пояса «Redoor», туфлі-кросівки, виготовлені із матеріалу типу «замш» сіро-коричневого кольору з шнурівками, які 03.09.2020 року було вилучено в ОСОБА_5 , в службовому кабінеті №118 Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, що розташований в м. Львові, по вул. Чернівецька, 2, накладено арешт, який слід скасувати /матеріали кримінального провадження т.1 арк. 242-244/.

Керуючись ст. 12, 50, 65-67, 72, 115 КК України, ст. 100, 118, 124, 174, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 11 /одинадцяти/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 03 вересня 2020 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 03 вересня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_6 /ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 / відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000,00 /п`ятсот тисяч/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_8 /ІПН: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 / відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000,00 /п`ятсот тисяч/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / у дохід держави 136 487 /сто тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят сім/ гривень 20 копійок процесуальних витрат.

Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом, поміщений у паперовий пакет - залишити при матеріалах кримінального провадження /т.1 арк. 154,161/;

- полімерний пакет білого кольору та дві пластикові пляшки в написом «Соковинка» та «Ліптон»; зразки ґрунту; навушники червоного кольору та сліди запаху з даних навушників; металеву трубу та дерев`яну дошку; чохол коричневого кольору виявлений у траві ґрунтового покриття; скляні пляшки з написом «Мороша» 0,5 л. та «Первачок», 0,25 л.; шорти чоловічі, кольору хакі (камуфляжі), спортивні штани чоловічі, чорного кольору, медичну маску білого кольору, светр фіолетового кольору; труси чорного кольору та чотири штуки шкарпеток, 4 змиви, покривало жовто-пісочного кольору, пластикову пляшку з надписом «Мікс» та скляну пляшку з тильною етикеткою, переданих на зберігання території ГУ НП у Львівській області - знищити /т.1 арк. 229-230/, при цьому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року на речові докази у кримінальному провадженні №0001592 від 03.09.2023 року /т.1 арк. 233-235/;

- футболку сіро-зеленого кольору на короткий рукав із написом в ділянці грудей «Ander Armour», штани, виготовлені з матеріалу типу «джинс», шкарпетки чорного кольору, труси типу боксерів чорного кольору у смужки помаранчевого і зеленого кольорів із вишитими написами в ділянці пояса «Redoor», туфлі-кросівки, виготовлені із матеріалу типу «замш» сіро-коричневого кольору з шнурівками, переданих на відповідальне зберігання території ГУ НП у Львівській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 /т.1 арк. 238-239/, при цьому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року на речові докази у кримінальному провадженні №0001592 від 03.09.2023 року /т.1 арк. 242-244/;

- DVD-R диск з відеозаписом, поміщений у паперовий пакет - залишити при матеріалах кримінального провадження /т.1 арк. 247,260/;

- три СD-R диски, поміщені у паперовий пакет - залишити при матеріалах кримінального провадження /т.2 арк. 240, 241/;

- зразок крові представника потерпілого ОСОБА_6 , зразок крові трупа ОСОБА_7 , зразок крові підозрюваного ОСОБА_5 , зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_7 , зрізи нігтьових пластин з обох рук представника потерпілого ОСОБА_6 , зрізи нігтьових пластин з обох рук свідка ОСОБА_9 , 4 змиви з огляду місця події, змиви з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 , змиви з обох рук трупа ОСОБА_7 , взірець букального епітелію свідка ОСОБА_10 , взірець букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 , взірець двох мазків від трупа ОСОБА_7 , тампон з вмістом піхви від трупа ОСОБА_7 , два сліди странгуляційної борозни, які скопійовані на два відрізки прозорої клейкої стрічки, які наклеєні на два предметних скла, запаховий слід та грунт, що здані в камеру зберігання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області - знищити /т.3 арк. 244/

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1