ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1452/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/691/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185КК України
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Власівка Кегичівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, на утриманні нікого не має, військовозобов`язаний, до арешту працював за трудовою угодою майстром швейного цеху, зареєстрований в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 29.10.2015 року Московським райсудом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України на 2 роки;

- 16.03.2016 року Московським райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 09.06.2017 року Київським райсудом м. Харкова, вирок якого змінений ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2017 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.09.2021 року Жовтневим райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 04.11.2022 року по відбуттю строку покарання,

засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат .

Згідно вироку, 24 січня 2023 року близько о 15 годині 25 хвилин, ОСОБА_8 , у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України №2102-1Х від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», проходив повз КНП ХМР «ОДКЛ №1», яка розташована за адресом: м. Харків вул. Клочківська 337»А» та у цей момент, достовірно знаючи, що вхід до лікарні є вільним, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно та повторно, зайшов до приміщення лікарні, піднявся на третій поверх, та скориставшись відсутністю пацієнтів, зайшов до приміщення палати №4, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв на стільці біля ліжка планшет марки «Samsung» модель «SMT295NLKASEX» чорного кольору IMEII:53926 вартістю 3833,33 грв., що на праві власності належала ОСОБА_9 .. Після цього, взяв з ліжка планшет марки «Huawei» модель «Media Pad Т3 10 AGS-L09» IMEII:58514 S/N:NEKNV 4 вартістю 3900 грв. та портативну батарею марки «Xiaomi Mi Power Bank 3» 10000 mAh вартістю 662,9 грв., спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4562,9 грв.. Після вказаних дій, ОСОБА_8 з викраденим зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та призначити більш м`яке покарання зі застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, який просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора слід задовольнити, апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 100 - 102), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжкимзлочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до арешту працював за трудовою угодою майстром швейного цеху, не одружений, на утриманні нікого не має, та відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, суд призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті; обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст. 65 КК України з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей злочину і обставин його вчинення, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що наступили.

За таких обставин апеляційне прохання обвинуваченого пропом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст. 69 КК України, на думку колегії суддів - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого, слід вважати необґрунтованими, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Покарання відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку або ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Слід звернути увагу на той факт, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

В ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального правопорушення ОСОБА_8 спричинену шкоду не відшкодував, що свідчить про відсутність каяття з боку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме покарання у вигляді позбавлення волі, буде відповідати положенням кримінального Закону, ступеню тяжкості скоєного правопорушення, особі обвинуваченого та попередженню скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як то вважає апелянт.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в частині залишення вироку без змін до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді