В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2023 року за № 0000895 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, неодружений, з неповною загальною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 22.04.2016 року, Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 104 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 27.04.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ЗУ «Про амністію» у 2016 році; 30.10.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 23.08.2022 по відбуттю строку покарання, 23.01.2023 року, Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, -

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу (далі КК) України, в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», шляхом вивчення його (обвинувального акту) та доданих до нього матеріалів,

у с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується судом

З обвинувального акта, складеного 29 липня 2023 року дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , та затвердженого того ж дня прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , слідує, що ОСОБА_2 , порушив правила адміністративного нагляду.

Процедура

Досудове розслідування кримінального провадження здійснено згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими КПК України, з урахуванням положень Глава 25. Особливості досудового розслідування кримінальних проступків того ж Кодексу та за його наслідками, на підставі отриманих від дізнавача, у порядку ст. 301 КПК, матеріалів, прокурор встановивши, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прийняв рішення, відповідно до ч. 5 указаної статті наведеного Кодексу та вимог ст. 302 КПК, про звернення до суду з обвинувальним актом, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, та котре було задоволено ухвалою суду.

Отже, судом визначено (1) розгляд обвинувального акту здійснювати без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, а (2) спрощене провадження щодо кримінального проступку здійснювати згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК, з урахуванням положень § 1. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків Глава 30. Особливі порядки провадження в суді першої інстанції того ж Кодексу.

Мотиви суду

Відповідно, Суд розглянув цей обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, установивши таке.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів слідує, що обвинувачений був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Як наслідок, обставини щодо учинення кримінального проступку установлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Тим самим, є установленими (дійсними) обставини відображені в обвинувальному акті, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме те, що 17.06.2022 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, було винесено ухвалу №359/2863/22 про встановлення адміністративного нагляду та встановлення обмежень стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: заборона виходу з будинку (квартири) з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, заборона перебувати в розважальних закладах; заборона на виїзд за межі населеного пункту в якому мешкає без узгодження з органами Національної поліції; реєструватися в органах Національної поліції за місцем свого проживання один раз на місяць. Після чого копія ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області була направлена до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, для виконання.

Старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 29.08.2022 року, в ході проведення профілактичної бесіди було ознайомлено ОСОБА_2 зі встановленими відносно нього заборонами і обмеженнями, про те, що останній зобов`язаний з`являтися на реєстрацію по адміністративному нагляду до 4-го відділу поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, що по вул. Каунаська, 14/1 м. Києва, до працівника, який здійснює нагляд в перший четвер кожного місяця, в період часу з 09 год. 00 хв., по 18 год. 00 хв.

Крім того, ОСОБА_2 було ознайомлено щодо заборони виїзду за межі м. Києва в особистих та службових справах без дозволу органів Національної поліції України, заборони відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив, заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год 00 хв., по 06 год. 00 хв. наступного дня.

ОСОБА_2 був попереджений, що в разі порушення правил і обмежень піднаглядного він буде притягнутий до адміністративної відповідальності, а у разі самовільного залишення місця проживання, без письмової заяви та отримання контрольного листка, з метою ухилення від адміністративного нагляду буде притягнутий до кримінальної відповідальності в порядку встановленого законодавством

Проте, 02.03.2023, 06.04.2023, 04.05.2023, 01.06.2023, ОСОБА_2 діючи навмисно, протиправно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, не повідомивши працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, самовільно залишив місце свого проживання, не перебував без поважних причин у визначений строк у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про зміну місця знаходження не повідомив та не з`являвся для реєстрації до Дніпровського УПГУНП у м. Києві у визначені дні.

Так, 28.02.2023 року, в ході перевірки, близько о 22 год. 05 хв., ОСОБА_2 був відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив правила та обмеження адміністративного нагляду, повторно протягом року, та на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

31.03.2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Крім цього, 05.03.2023 року, в ході перевірки, близько о 22 год. 05 хв., ОСОБА_2 був відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив правила та обмеження адміністративного нагляду, повторно протягом року, та на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

31.03.2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Крім цього, 07.03.2023 року, в ході перевірки, близько о 23 год. 50 хв., ОСОБА_2 був відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив правила та обмеження адміністративного нагляду, повторно протягом року, та на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

31.03.2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Крім цього, 09.03.2023 року, в ході перевірки, близько о 22 год. 10 хв., ОСОБА_2 був відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив правила та обмеження адміністративного нагляду, повторно протягом року, та на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

31.03.2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Крім цього, 22.03.2023 року, в ході перевірки, близько о 22 год. 10 хв., ОСОБА_2 був відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив правила та обмеження адміністративного нагляду, повторно протягом року, та на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

19.05.2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Умисні дії ОСОБА_2 виразилися у самовільному залишенні місця свого проживання, не прибутті без поважних причин у визначений строк до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зміні місця знаходження без повідомлення та у неявці для реєстрації до Дніпровського УПГУНП у м. Києві у визначені дні.

Кваліфікація дій

Таким чином, з`ясовано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, тобто у порушенні правил адміністративного нагляду.

При цьому, Суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, уважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого дійсною та вірною.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинений обвинуваченим проступок, передбачений ст. 395 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ст. 395 КК України віднесений до кримінальних проступків.

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим […].

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, Суд визнає щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин регламентованих ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. час, місце, спосіб учинення, та в розрізі того, що, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к), що власне є дійсним в цій ситуації та витікає в т.ч. з заяви про визнання своєї винуватості.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на, що Суд в цій справі ураховуючи дані про особу обвинуваченого (наведені у вступній частині вироку), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді арешту, оскільки Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, вчинюваного злочину, поведінки до та після, Суд сприймає, як діяння, яке б указувало на не можливість досягнення мети регламентованої ст. 50, 65 КК.

На підставі викладеного та керуючись ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, Суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

С у д д я Оксана БІРСА