ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 689/249/19

Провадження № 11-кп/4820/122/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10

представника цивільного відповідача ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та представника ТОВ «Мрія Сервіс» - адвоката ОСОБА_11 , на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0000192, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.06.18 року яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Хмельницької області, громадянина України, працюючого трактористом ТзОВ «Мрія Сервіс», раніше не судимого силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України засудженого до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_12 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Покладено на ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування майнової шкоди 82 914,81 грн. та 200 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування майнової шкоди 8 531,50 грн. та 100 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_13 у рахунок відшкодування майнової шкоди 1 400 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, 13.06.2018 близько 20:10 год. ОСОБА_12 , перебуваючи за кермом обприскувача самохідного марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_1 , розміщеного лівими колесами на правій смузі руху, а правими колесами - на правому узбіччі, на 232 км + 250 м автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці» в напрямку м. Дунаївці, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, в порушення вимог п.п. 9.2 (б), 9.4. Правил дорожнього руху України не подав сигнал лівими світловими покажчиками поворотів; в порушення п.п. 2.3. (б), 10.1 Правил діючи не уважно, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, перед початком та зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; в порушення вимог п.п. 10.2, 10.4, 10.6 Правил розпочав маневр повороту ліворуч не зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині, не надав перевагу у русі автомобілю марки «RENAULT Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_14 , який рухався в напрямку м. Дунаївці та виконував об`їзд зазначеного обприскувача самохідного марки «JOHN DEERJE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого допустив зіткнення лівим заднім колесом обприскувача самохідного марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_1 із передньою правою частиною автомобіля марки «RENAULT Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_15 , який знаходилася за кермом автомобіля марки «RENAULT Kangoo», отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота у вигляді розриву брижжі тонкої кишки, травматичної десеризації стінки купола сліпої кишки, висхідного відділу товстої кишки, гематоми в ділянці кореня брижжі тонкої кишки, з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеумом), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; а також у вигляді забійної рани в лобній ділянці голови, забійно-рваної рани в ділянці лівого колінного суглобу, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_13 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «RENAULT Kangoo», отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, яке за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; струсу головного мозку, ушкоджень м`яких тканин обличчя у вигляді забою м`яких тканин обличчя, синців в ділянці лоба, носа, верхньої губи, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також множинних подряпин в ділянці обличчя, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «RENAULT Kangoo», отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої мозково-лицьової травми у вигляді забою головного мозку І-ІІІ ст., гострої субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку товщиною до 7 мм зі зміщення серединних структур вліво на 4-5 мм, забою головного мозку з геморагічним компонентом в правій скронево-потиличній ділянці в задньо-базальних відділах, перелому латеральної стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи без зміщення відламків, лінійних переломів задньо-латеральної стінки лівої орбіти з незначним зміщенням, лінійних переломів медіальної стінки лівої орбіти, переломів всіх стінок верхньощелепної (гайморової) пазухи із утворенням множинних відламків та їх зміщення в просвіт, множинних переломів лівої виличної кістки (лобного та скроневого відростків, медіального краю) із зміщенням відламків та виличного відростку лівої скроневої кістки, множинних переломів носових кісток з обох сторін із незначним зміщенням відламків, перелому сошника, гематосинуситу обох верхньощелепних (гайморових) пазух, основної та комірках решітчастої кістки, травматичної емфіземи лівого ретробульбарного простору, контузії лівого очного яблука ока легкого ступеня, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука, рвано-забійної рани в ділянці лівої верхньої повіки, забійних ран в ділянці носу, множинних забійно-рваних ран і саден на шкірі в ділянці обличчя, гематом в обох підочних ділянках, з послідуючим розвитком післятравматичної енцефалопатії ІІ ст. зі стійким цефалічним симптомом, двобічною пірамідною недостатністю, помірним лікворно-гіпертензивним та вестибулоактивним симптомом, помірним когнітивним зниженням, енофтальма лівого очного яблука, непрохідності лівого носо-слізного каналу, які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень; а також закритого перелому обох кісток лівого передпліччя (променевої та ліктьової кісток) в середній третині зі зміщенням уламків, які по своєму характеру відносяться тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; а також підшкірних гематом в ділянці лівого колінного та кульшового суглобів, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями, які виразились у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги аргументує, неповнотою судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення для встановлення обставин отримання потерпілими тілесних ушкоджень, відповідний огляд автомобіля «Рено», із залученням експертів або відповідного спеціаліста, не проводився. Експерт Драгомирецька-Дорош показала, що в медичних картках ОСОБА_7 не вказано про наявність у неї ссадин, синців на тілі, де ремінь прилягає до грудної клітини, що свідчить про те, що, вона, не була пристебнута і тоді її показання є неправдивими або система фіксування ременів в автомобілі є несправною. Клопотання сторони захисту про проведення судової авто технічної експертизи стану авто «Рено Кенго» судом не взято до уваги без зазначення причин відмови.

Вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції захистом було заявлене клопотання про виклик та допит очевидців ДТП та долучення до матеріалів експертний висновок № 369/19-22/15583/15607/19-52 від 11.06.2019 року, складений Тернопільським відділенням Київського НДІСЕ, який кардинально не відповідає показанням потерпілих, однак суд безпідставно відмовив в їх задоволенні.

Вважає, що обвинувачення ОСОБА_16 базується на суб`єктивній думці потерпілих, що з моменту, як обприскувач розпочав рух з узбіччя до моменту зіткнення пройшло біля 2-ох секунд. Але ця величина не є сталою, чого вони не заперечили, та заявили, що обприскувач виявили на проїзній частині дороги на відстані 100 м попереду, які вони могли фізично подолати не менше як за 4 сек., ніяких конкретних відстаней потерпілі повідомити не могли. Не з`ясованими та неперевіреними вихідні дані про інтервал часу, який оприскувач міг витратити, щоб подолати відстань від узбіччя дороги до моменту зіткнення з автомобілем «Рено»; точний момент виникнення небезпеки; кут зіткнення і розташування транспортних засобів на дорозі.

Захисник переконаний, що показання потерпілих не відповідають дійсності та потребують перевірки, а обставини, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, не відповідають фактичним обставинам. Суд не дотримався вимог ст.91 КПК України щодо встановлення обставин, які належать до предмету доказування, погодились лише з наведеними експертними дослідженнями, яких не проаналізував у взаємозв`язку з іншими доказами, у тому числі з показаннями обвинуваченого. Вважає помилковими мотиви суду, наведені у вироку щодо висновків авто технічної експертизи, згідно з якими, з технічної точки зору невиконання водієм вимог пунктів 9.2 (б), 9.4, 10.2, 10.4, 10.6 ПДР перебуває, у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Вважає їх однобокими, оскільки інформація з протоколу огляду місця події, схеми ДТП та фототаблиці, а також показання потерпілих ОСОБА_17 (стосовно швидкості руху автомобіля марки «RENAULT KENGOO» 90 км/год. і часу існування небезпеки - біля 2 секунд) лягли в основу вихідних даних, якими оперували судові експерти при складанні відповідних висновків у цій справі.

Посилається на висновок судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи від 28.09.2018, за яким неможливо визначити конкретне розташування на проїзній частині місця зіткнення автомобіля марки «RENAULT KENGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 та самохідного оприскувача марки «JOHN DEERE 4930», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; з технічної точки зору зіткнення ТЗ могло відбутись в поперечному напрямку в районі локалізації зафіксованої під №4 слідової інформації (слід уламків пластмаси) та в повздовжньому напрямку в районі розташування ближньої (відносно напрямку руху автомобіля) межі слідів зафіксованих під №5 (сліди юзу).

Апелянт стверджує, що висновки суду не є абсолютними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, так як, допитаний в суді 04.06.2019 експерт ОСОБА_18 показав, що висновки зроблені ним виключно на підставі наданих слідчим вихідних даних, які містяться в протоколі огляду місця події, фототаблиці, схемі ДТП тощо. Для цілей проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (співставлення транспортних засобів для встановлення їх розташування на дорозі в момент контактування і встановлення кута зіткнення транспортних засобів) доступ до транспортних засобів йому не надавався, хоча відповідне клопотання слідчому з його боку було надано. Внаслідок чого відбулось переміщення автомобіля марки «RENAULT KENGOO» у зворотному напрямку, після ДТП невідомо, конкретизована характеристика розташування слідової інформації (чим та коли залишені сліди, де концентрація розливу рідин, їх початок тощо) в протоколі огляду місця події відсутня.

Захисник зауважує, що сторона обвинувачення, не забезпечила експерту доступ до автомобіля марки «RENAULT KENGOO» і оприскувача марки «JOHN DEERE 4930» з метою проведення транспортно-трасологічної експертизи, а експерт, в порушення вимог ч.4 ст.69 КПК України, п.4.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, не відмовив у проведенні експертизи, а склав експертний висновок від 28.09.2018, в якому не надав відповідей на запитання №1, 3, 4, а саме: щодо взаємного розташування транспортних засобів у момент первинного контактування, під час зіткнення, стосовно кута зіткнення транспортних засобів; стосовно розташування транспортних засобів в момент їх первинного контактування під час зіткнення відносно елементів проїзної частини і слідів на ній; щодо характеру та траєкторії переміщення транспортних засобів після зіткнення до їх зупинки. Відсутність відповідей на поставлені запитання виключає можливість використання висновку експерта, як достатнього доказу, на який послався суд у своєму вироку.

Захисник не погоджується з висновком судової авто технічної експертизи від 27.12.2018, про наявність у водія ОСОБА_12 технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «RENAULT KENGOO» за умови дотримання ним вимог п.п.10.1, 10.2, 10.4, 10.6 ПДР; відсутність у водія ОСОБА_19 технічної можливості уникнути зіткнення з опбрискувачем марки «JOHN DEERE 4930» шляхом застосування гальмування і зупинки автомобіля марки «RENAULT KENGOO» до лінії руху обприскувача, з моменту виникнення небезпеки; про те що дії водія ОСОБА_12 , які не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2, 10.4, 10.6 ПДР, призведи до ДТП.

Вказує, що мотиви суду, зроблені на підставі висновків судової авто технічної експертизи від 27.12.18 року про винність у ДТП ОСОБА_12 , захисник не вважає переконливими, оскільки ці експертні висновки були зроблені на підставі не повних і не достовірних вихідних даних, зафіксованих в схемі ДТП, які стосуються ширини проїзної частини, ширини узбіччя дороги та ширини оприскувача. За підрахунками захисника біля оприскувача під час зіткнення транспортних засобів залишалося 2.3 метра вільного місця, тобто по 1.15 метра з кожної із сторін. Вважає, що перебуваючи в такий спосіб на дорозі обприскувач не міг створювати для інших транспортних засобів перешкод у русі в попутному напрямку, що суперечить вихідним даним слідчого, на які посилався експерт у висновку.

Захист вказує, що висновок експерта не є обов`язковим для органу, що здійснює провадження, суд не дослідив спроможність вихідних даних, наданих стороною обвинувачення експертам, тим самим дійшов хибного висновку щодо беззаперечної провини ОСОБА_12 та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та наслідками ДТП, оскільки матеріали судових експертиз не можна вважати об`єктивними, а як докази достатніми, так як вихідні дані, надані експертам, ґрунтуються, виключно, на показаннях потерпілих ОСОБА_17 , які, не відповідають фактичним обставинам справи.

Також посилається на те, що висновки судово-медичних експертиз №1, 2, 3 від 28.01.2019 р, які не можуть бути належними та допустимими доказами у справі. Дослідженні судом документи, а саме висновки СМЕ, автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, протокол огляду місця події, схема ДТП, фототаблиця, які лягли в основу обвинувачення, для ознайомлення стороні захисту не надавались, речові докази не оглядались, що є порушенням вимог ч. 1 ст.358, ч.ч. 1, 2 ст. 357 КПК України. У висновку експерта ОСОБА_18 від 28.09.2018 відсутні відповіді на запитання № 1, 3, 4, а тому уважає що суд не вірно оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності та ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять вирок суду, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_12 і вирішенні цивільних позовів скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_12 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України без звільнення його від відбування з випробуванням та задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянтів, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував що, він вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, є не судимою особою в силу ст. 89 КК України, перед ними не вибачився, жодних дій для усунення заподіяних тяжких наслідків не вчинив, які настали внаслідок грубого порушення обвинуваченим ПДР України.

Вважають, що суд не врахував позицію Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 290/669/18, про те, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не може бути звільнений від покарання з випробуванням, за наявності формальних даних, що позитивно характеризують особу винуватого, не зменшують його суспільної небезпеки та вчиненого ним кримінального правопорушення, у разі порушення ним ПДР, що спричинили тяжкі наслідки кільком потерпілим.

Не погоджуються апелянти і з висновком суду про відмову у задоволенні позову потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля «Рено» НОМЕР_2 , з підстав того, що він не є власником вказаного транспортного засобу, оскільки факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно для звернення за захистом цього права. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 керував даним авто на підставі свідоцтва про реєстрацію, власником якого є ОСОБА_20 та посвідчення водія відповідної категорії. Розмір майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, встановлена висновком авто товарознавчої експертизи № 189/19 від 25.02.2019 року та складає 186 890 грн, тобто також є доведеною.

Вважають безпідставною відмову суду у відшкодуванні майнової шкоди ОСОБА_7 в розмірі 4228,48 грн. і ОСОБА_6 в сумі 299,88 грн. витрат на паливно-мастильні матеріали, квитків на проїзд потерпілих до місця лікування, оскільки ними надані копії чеків та квитків. Не обґрунтовано відмовлено у стягненні на користь ОСОБА_7 16 978,04 витрат на лікування ревматоїдного артриту та поліартриту. Поза увагою суду залишено, що дані захворювання утворились внаслідок ускладнення травм, отриманих в результаті ДТП. НЕ погодилися і з розміром стягнутої на їх користь моральної шкоди. Вказують, що при визначені моральної шкоди, не враховано глибину моральних страждань, які понесла молода сім`я, в цілому, та кожен окремо, пов`язаних із заподіянням тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень їх здоров`ю, тривалому лікуванню та продовження і, на даний час, лікування ОСОБА_7 , у якої внаслідок травм знівечене обличчя, встановлена третя група інвалідності, моральних переживань пов`язаних із пошкодженням майна та докладені зусиль на подолання вимушених змін у їх житті внаслідок ДТП, яка спричинена внаслідок винних дій працівника ТОВ «Мрія Сервіс». В апеляційній скарзі просили стягнути на користь ОСОБА_7 500 000 грн., на користь ОСОБА_6 350 000 грн та на користь ОСОБА_13 100000 грн згідно позовних вимог, що заявлялися ними в суді першої інстанції.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Мрія Сервіс» - адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції змінити та відмовити в задоволенні цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 до ТОВ «Мрія Сервіс». Вважає, що володілець самохідного обприскувача «John Deere 4930», так і володілець автомобіля «Renault KANGOO» НОМЕР_2 ОСОБА_6 несуть цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії їх джерел підвищеної небезпеки пасажирам автомобіля «Renault KANGOO» - ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Крім того, вважає, що в діях ОСОБА_6 вбачається порушення правил безпеки дорожнього руху, які призвели до виникнення цієї ДТП та перебувають у причинному зв`язку з її настанням. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Renault KANGOO», в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, неправильно обрав швидкість руху та виявивши перешкоду у вигляді самохідного оприскувача «John Deere 4930» не вжив заходів для зменшення швидкості руху, що і послужило ДТП. Зазначає, що з наявних в матеріалах цивільних позовів (включаючи уточнення) цивільними позивачами, на підтвердження понесеної матеріальної шкоди, в додатках зазначено ксерокопії документів, при цьому їх оригінали позивачами не надавались, а судом не досліджувались. Судом не надано належної оцінки кожній окремій заявленій до стягнення сумі, не зазначено яким саме доказом підтверджується кожна сума, не спростовано заперечення цивільного позивача, зокрема, щодо відсутності зв`язку між придбаними ліками і необхідної їх кількості та призначеннями лікарів, що призвело до порушення основних засад кримінального провадження та ухвалення незаконного рішення. Потерпілими не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що усі понесені ними витрати на ліки, лабораторні дослідження та інші медичні маніпуляції з лікуванням травм та ушкоджень були спричинені наслідками ДТП, тобто не доведено причинно-наслідкового зв`язку, а також про кількісний облік ліків та медичних виробів, призначених лікарями згідно листка призначень та придбаних потерпілими.

Представник ТОВ «Мрія Сервіс» вважає, що судом, в повній мірі, не враховано вимоги ч. 3 ст. 23 ЦК України щодо розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди. Не взято до уваги, що ОСОБА_6 порушено вимоги п. 2.3 ПДР України, яким передбачено що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях обладнаних засобами пасивної безпеки користуватись ними і не перевозити пасажирів не пристебнутих ременями безпеки. Вказує, що в матеріалах відсутні докази, які б свідчили про несправність ременів безпеки, що підтверджує свідоме нехтування та порушення водієм ПДР України, що призвело саме до таких важких наслідків, вважає що саме груба необережність потерпілої ОСОБА_7 , яка полягає в нехтуванні правилами безпеки, а саме не використання нею ременів безпеки призвела до виникнення такої значної шкоди, але судом цього не було враховано при визначені розміру відшкодування моральної шкоди. Оспорює висновки суду на підтвердження обґрунтування розміру моральної шкоди, встановлення ОСОБА_7 3 групи інвалідності внаслідок травм отриманих в ДТП, оскільки з довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1094922 вбачається, що причина її інвалідності - загальне захворювання. Доказів про причинний зв`язок інвалідності з ДТП позивачем не надано. Факти, викладені позивачем при описанні своїх душевних та фізичних страждань, можуть бути викривлені або не зовсім відповідати дійсності, а конкретне вирішення питання достовірності поданих доказів вимагає залучення фахівців в області психології. Вважає, що належним доказом підтвердження понесеної моральної шкоди є висновок судової психологічної експертизи, яка встановлює ті особливості психологічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. За таких обставин вважає, що майнова та моральна шкода позивачами не підтверджена належними доказами, вирок суду не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки його ухвалено з порушенням вимог кримінального та процесуального закону, в тому числі і при вирішенні позовних вимог ОСОБА_17 .

У поданому запереченні на апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_17 , захисник ОСОБА_10 вказує, що запропонована потерпілими міра покарання є занадто суворою та такою, що позбавить обвинуваченого волі, внаслідок чого він втратить соціальні зв`язки, не зможе утримувати свою родину, а посилання на практику Верховного суду, де наслідком неправомірних дій засудженого є смерть потерпілого, є необґрунтованим та не може прирівнюватись до обставин даної ДТП. Зазначає, що за умови всебічного та повного дослідження обставин справи і визнання судом, після цього, винуватим ОСОБА_12 , обвинуваченим будуть відшкодовані завдані збитки.

Крім того, не погоджується з апеляційною скаргою потерпілих і представник ТОВ «Мрія Сервіс» - адвокат ОСОБА_11 , яка заперечує проти її задоволення.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник, обвинувачений та представник ТОВ «Мрія Сервіс» підтримали доводи апеляційних скарг захисту, заперечували проти апеляційних вимог потерпілих ОСОБА_17 , які підтримали свої апеляційні вимоги в частині вирішення цивільних позовів, заперечували проти апеляційних вимог захисту та цивільного відповідача. Потерпілі та їх представник не підтримали свою апеляцію в частині призначення ОСОБА_12 більш суворого основного покарання без призначення покарання з випробуванням. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти апеляційних вимог захисту, просив вирішити цивільні позови потерпілих на розсуд суду.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд при постановленні ухвали і положення кримінального та процесуального закону, якими він керувався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого та його захисника, представника ТОВ «Мрія Сервіс» - ОСОБА_11 на підтримку поданих апеляційних скарг та заперечення на апеляційну скаргу потерпілих, потерпілих та їх представника, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги потерпілих та цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що саме внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_12 норм, наведених в п.п. п.п.10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 отримали тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_13 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з цими порушеннями, ґрунтуються на комплексі здобутих у кримінальному провадженні доказів.

Обвинувачення, визнане судом доведеним, суд правильно обґрунтував сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, які були досліджені місцевим судом.

Зокрема послідовними показами як під час слідства так і в суді потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_13 з яких виходить, що 13.06.2018 року, ОСОБА_6 керував автомобілем «RENAULT Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_2 з м. Хмельницький в м. Дунаївці. В автомобілі, на передньому пасажирському сидінні знаходилась його дружина - ОСОБА_7 , а на задньому пасажирському сидінні посередині - його 11-річний син ОСОБА_13 . О 19:30 год. він проїжджав поблизу с. Стрихівці, зі швидкістю близько 90 км/год. На правому узбіччі, на відстані близько 100 м., попереду, він побачив обприскувач марки «JOHN DEERE», який стояв, створюючи перешкоду для руху по правій смузі, у зв`язку із чим, метрів за 20 до нього, він почав об`їжджати його з виїздом на зустрічну смугу руху. Раптом обприскувач, не включивши вказівників повороту, здійснив несподіваний маневр вліво, внаслідок чого автомобіль «RENAULT Kangoo» зіткнувся із заднім лівим колесом обприскувача, приблизно посередині проїжджої частини. Внаслідок раптовості маневру він не встиг навіть розпочати гальмування.

Такі показання потерпілих узгоджуються і зіншими об`єктивними доказами, зібраними слідством та наданими суду.

Як видно з протоколу огляду місця події від 13.06.2018 року та долученої до нього схеми ДТП, фототаблиць (а.к.п. 7-18), на вказаній ділянці дороги не заборонено маневри обгону та лівого повороту. Обприскувач частково знаходився на правому узбіччі, звідки і почав маневр лівого повороту. З урахуванням розмірів узбіччя та дороги, обприскувач за своїми габаритами не міг розміститись на самому узбіччі, не створюючи при цьому перешкоди для руху у попутному напрямку, а під час лівого повороту повністю перекривав обидві смуги руху, що унеможливлювало його об`їзд, з будь-якої сторони, без виїзду на узбіччя, рух по якому забороняється. Зі схеми ДТП зокрема виходить, що уламки пластмаси та сліди мастила розміщені на незначній відстані від осьової лінії, на зустрічній смузі руху, що, разом із твердженнями сторони захисту щодо зіткнення автомобіля своєю передньою частиною із заднім лівим колесом обприскувача доводить раптовість маневру, останнього, для водія автомобіля «RENAULT Kangoo».

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи від 28.09.2018 р. (а.к.п. 36-38), визнано за неможливе визначити конкретне розташування на проїзній частині місця зіткнення автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 та самохідного оприскувача JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 та їх розташування відносно елементів проїзної частини в цей момент. Однак, відповідно до наявної слідової інформації, з технічної точки зору зіткнення автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 та самохідного оприскувача JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 , могло відбутись в поперечному напрямку, в районі локалізації зафіксованої під № 4 слідової інформації (слід уламків пластмаси) та в повздовжньому напрямку в районі розташування ближньої (відносно напрямку руху автомобіля) межі слідів зафіксованих під № 5 (сліди юзу).

З даних висновку судової автотехнічної експертизи від 27.12.2018 року (а.к.п. 43-46) вбачається, що в заданій дорожній ситуації технічна можливість у водія трактора JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_12 уникнути зіткнення з автомобілем RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 залежала від виконання ним вимог пп. 10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, тобто виконуючи вимоги вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій трактора JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 . В заданій дорожній ситуації водій автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з трактором JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 , шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки автомобіля RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 до лінії руху трактора JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 , з момету виникнення небезпеки.

З технічної точки зору до виникнення заданої пригоди призвели дії водія трактора JOHN DEERE 4930 р.н., НОМЕР_1 ОСОБА_21 , які не відповідали вимогам пп. 10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, в частині створення небезпеки для руху та не надання дороги автомобілю RENAULT Kangoo р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався в попутному напрямку.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_22 підтримали свої висновки та роз`яснили їх зміст. При цьому, експерт ОСОБА_22 ствердив, що розбіжностей у вихідних даних для проведення експертизи не було, дослідження він проводив в межах поставлених запитань. Оскільки при швидкості 90 км/год автомобіль RENAULT Kangoo за 2 с. проїжджає близько 50 м., приблизність визначення цього проміжку часу істотно не впливає на зроблені експертом висновки.

Апеляційні твердження захисника про невідповідність вимогам закону протоколу огляду місця події, схеми ДТП, який на думку захисту, не містить повної слідової інформації про місце зіткнення транспортних засобів, ширина полос, та ширина проїзної частини взагалі, зафіксовані ширина узбіччя та ширина трактору JOHN DEERE 4930 р.н. НОМЕР_1 не відповідають їх фактичним розмірам, не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду провадження, спростовуються наведеними доказами, які узгоджуються між собою та є належними та допустимим доказами зібраними слідством та дослідженими судом.

У апеляційного суду нема підстав ставити під сумнів висновки судової автотехнічної експертизи від 27.12.2018 року (а.к.п. 43-46) та висновки судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи від 28.09.2018 р. (а.к.п. 36-38), оскільки експертні дослідження були проведені у належному експертному закладі, кваліфікованими судовими експертами, попередженими судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384,385 КК України, їм для дослідження були надані органами досудового розслідування всі зібрані докази, зокрема протокол огляду місця події від 13.06.2018 року та долученої до нього схеми ДТП з фототаблицями (а.к.п. 7-18), яких було достатньо для проведення експертних досліджень та оформлення висновків. Такі обставини підтверджуються і роз`ясненнями в суді наданими експертами ОСОБА_18 та ОСОБА_22 які підтвердили свої висновки, роз`яснили їх зміст та пояснили, що розбіжностей, які б могли вплинути на їх висновки в частині порушення ОСОБА_12 ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП матеріали провадження надані їм для дослідження не містили.

З наведених підстав, колегія суддів відкидає апеляційні твердження захисту про неповноту та не об`єктивність висновків судових експертиз, зібраних обвинуваченням.

З аналогічних обставин у колегії суддів також нема підстав для сумніву у висновках судово-медичних експертиз №1 від 23.01.2019 року (а.к.п. 59-61), яким у ОСОБА_13 зафіксовані середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, а також легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так і таких які мають скороминучі наслідки; №2 від 24.01.2019 року (а.к.п. 55-57) слідує, що ОСОБА_23 спричиненні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота у вигляді розриву брижжі тонкої кишки, травматичної десеризації стінки купола сліпої кишки, висхідного відділу товстої кишки, гематоми в ділянці кореня брижжі тонкої кишки, з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеумом), а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; №3 від 28.01.2019 року (а.к.п. 63-69) за яким у ОСОБА_7 зафіксовані тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої мозково-лицьової травми у вигляді забою головного мозку І-ІІІ ст., гострої субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку товщиною до 7 мм зі зміщенням серединних структур вліво на 4-5 мм, забою головного мозку з геморагічним компонентом в правій скронево-потиличній ділянці в задньо-базальних відділах, перелому латеральної стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи без зміщення відламків, лінійних переломів задньо-латеральної стінки лівої орбіти з незначним зміщенням, лінійних переломів медіальної стінки лівої орбіти, переломів всіх стінок верхньощелепної (гайморової) пазухи із утворенням множинних відламків та їх зміщення в просвіт, множинних переломів лівої виличної кістки (лобного та скроневого відростків, медіального краю) із зміщенням відламків та виличного відростку лівої скроневої кістки, множинних переломів носових кісток з обох сторін із незначним зміщенням відламків, перелому сошника, гематосинуситу обох верхньощелепних (гайморових) пазух, основної та комірках решітчастої кістки, травматичної емфіземи лівого ретробульбарного простору, контузії лівого очного яблука ока легкого ступеня, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука, рвано-забійної рани в ділянці лівої верхньої повіки, забійних ран в ділянці носу, множинних забійно-рваних ран і саден на шкірі в ділянці обличчя, гематом в обох підочних ділянках, з послідуючим розвитком післятравматичної енцефалопатії ІІ ст. зі стійким цефалічним симптомом, двобічною пірамідною недостатністю, помірним лікворно-гіпертензивним та вестибулоактивним симптомом, помірним когнітивним зниженням, енофтальма лівого очного яблука, непрохідності лівого носо-слізного каналу, а також тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_24 підтримала свій висновок, роз`яснила його зміст, та вказала, що при проведенні експертизи огляд потерпілих не проводився, а висновки складались на підставі медичної документації, у зв`язку із тим, що така експертиза проводилась у січні 2019 року, по спливу піврічного строку з дати ДТП. Тому, ряд тілесних ушкоджень вже зажили і при особистому огляді виявлені не були б, що вплинуло б на повноту і правильність висновку. Зауважень до правильності складання та повноти медичної документації, на підставі якої складались висновки, у експерта не виникало. Щодо інших тілесних ушкоджень, сліди яких залишились, то висновок щодо них не змінився б і у випадку особистого огляду потерпілих.

Зазначені докази, на підтвердження винуватостіОСОБА_12 , узгоджуються між собою, та з іншими наведеними у вироку письмовими і речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності і відносності, колегія судів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_12 у порушенні, при керуванні обприскувачем самохідним марки «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_1 пп. 10.1, 10.2, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 тілесні ушкодження, відповідно, середнього ступеню важкості та тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Апеляційним судом встановлено, що наведені докази є належними та допустимими, взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню. Ними встановлено особу винного, подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 цих висновків суду не спростовують.

Висновок експерта Тернопільського відділення Київського НДІСЕ за результатами проведення комплексної транпортно-трасологічної та авто технічної експертизи за зверненням адвоката від 22.02.21 року ( а/с - 79-92 т.3), колегія суддів вважає недопустимим доказом, оскільки його надано в порушення вимог ст. 290 п.12 КПК України, цей висновок не відкривався сторонам кримінального провадження за результатами досудового розслідування, був наданий суду після ухвалення вироку суду першої інстанції.

Апеляційні твердження захисника та представника цивільного відповідача ТОВ «Мрія Сервіс» про порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.3 ПДР України в частині не обрання безпечної швидкості руху та порушення п. 2.3 ПДР України в частині нехтування засобами безпеки, а саме пасками безпеки, водієм та іншими пасажирами ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , що потягло за собою тяжкі наслідки ДТП, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки обвинувачення ОСОБА_6 органами досудового розслідування не висувалося, його вина у вчиненні ДТП судом не встановлена, відповідно його дії не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Суд першої інстанції розглянув провадження у відповідності з вимогами ст. 337 КПК України у межах висунутого ОСОБА_12 обвинувачення, апеляційний суд переглядає провадження у відповідності з вимогами ст. 404 ч.4 КПК України і не вправі розглядати обвинувачення, яке не розглядалося в суді першої інстанції.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку після скасування попередньої ухвали апеляційного суду Верховним Судом в касаційному порядку, колегія суддів також керується положеннями ст.439 КПК України, якими регламентований новий розгляд справи після скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Виходячи з положень ст. 439 ч.2,3 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді. При новому розгляді у суді першої чи апеляційної інстанції застосування суворішого покарання або закону про більш тяжке кримінальне правопорушення допускається тільки за умови, що вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення.

Враховуючи положення ст. 439 КПК України, те, що апеляційні вимоги захисту були предметом перевірки касаційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає. Колегія суддів також вважає, що апеляційні вимоги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про призначення обвинуваченому ОСОБА_12 більш суворого покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.2 КК України, без застосування положень ст 75,76 КК України також не підлягають задоволенню, оскільки за таких підстав вирок Ярмолинецького районного суду від 26.01.21 року та ухвала Хмельницького апеляційного суду від 04.05.22 року потерпілими та їх представнками в касаційному порядку не оскаржувалася.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також за позовом ОСОБА_13 про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, пов`язаної з ДТП, а також за апеляційними вимогами цивільного відповідача представника ТОВ «Мрія Сервіс» - адвоката ОСОБА_11 , колегія суддів також враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року, які є обов`язковими для виконання апеляційним судом згідно ст. 439 КПК України, вважає що вони підлягають задоволенню частково та виходить з наступного.

Відповідно до статей 404, 407, 408 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і за наслідками її розгляду має право, зокрема, змінити вирок суду першої інстанції на підставах, передбачених положеннями ст. 409 КПК України.

Положеннями ст. 404 ч.3 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Під час апеляційного перегляду провадження, колегія суддів в порядку ст. 404 ч.3 КПК України розглянула клопотання потерпілого ОСОБА_6 та його представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про дослідження під час апеляційного розгляду висновку експертного дослідження за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 16.11.21 року № 289/21 (а/с - 7-20 т.3) При вирішенні такого клопотання колегією суддів не було встановлено того, що цей доказ надавалися суду першої інстанції, але були досліджені судом неповно або з порушеннями, або судом було відмовлено у його дослідженні, або що потерпілому стало відомо про цей доказ після ухвалення вироку суду першої інстанції. Відповідно колегією суддів було відмовлено у дослідженні та оцінці авто товарознавчого дослідження від 16.11.21 року № 289/21 (а/с - 7-20 т.3) на підтвердження позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 у частині відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Розглядаючи в порядку ст. 404 ч.3 КПК України клопотання потерпілої ОСОБА_7 та її представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про дослідження під час апеляційного розгляду провадження виписки з медичної карти ОСОБА_7 (а/с - 93 т3), компьютерної томографії ОСОБА_7 від 13.06.18 р (а/с - 94 т.3), виписного епікризу ОСОБА_7 (а/с - 95 т.3), компьютерної томограми ОСОБА_25 від 21.06.18 року (а/с - 96 т.3), виписного епікризу ОСОБА_7 (а/с - 97 т.3), виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 (а/с - 98 т.3), комп`ютерна томографія головного мозку ОСОБА_7 від 31.07.18 року (а/с - 99 т.3), протокол мультиспіральної копмьютерної томографії ОСОБА_7 (а/с - 100 т.3), консультативний висновок офтальмологічної клініки Айлаз від.20.12.18 р. щодо ОСОБА_7 ( а/с - 101 т.3), довідка МСЕК щодо встановлення ОСОБА_7 3 групи інвалідності ( а/с - 102 т.3), реєстраційні документи ТОВ «Айлаз» ( а/с - 103-106 т.3), оригінали рахунків про оплату медичних виробів для остеосинтеза, пластин ТОВ «І-Плат» (а/с - 107-111 т.3), реєстраційні документи ТОВ «І-Плат» (а/с - 112-114 т.3), оригінали розрахункових документів офтольмологічих послуг та ортодонтичного лікування ОСОБА_7 від 01.02.19 року (а/с - 115-119 т.3), оригінали документів на підтвердження лікування ОСОБА_7 в ТОВ «Айлаз» з оригіналами розрахункових документів та підтвердження оплати офтальмологічних послуг (а/с - 120-129 т.3), розрахунковий документ на підтвердження оплати ОСОБА_7 ортодонтичних послуг від 28.02.19 року (а/с - 130 т.3), колегія суддів виходить з того, що всі наведені документи повторюють і дублюють докази, які надавалися потерпілою ОСОБА_7 та представниками потерпілої в суді першої інстанції в обґрунтування її позовних вимог про відшкодування витрат понесених на лікування в наслідок ДТП, були предметом розгляду в суді першої інстанції та містяться в судових матеріалах провадження під судового розгляду провадження в суді першої інстанції. Всі наведені документи є уточнюючими копіями або оригіналами документів, які надавалися суду першої інстанції на підтвердження позовних вимог потерпілою (а/с - 48-64 т.1, 24-28 т.2) і ніяких нових даних, обставин, розрахунків або відомостей, які б не досліджувалися судом першої інстанції або виходили за межі заявлених ОСОБА_7 позовних вимог в собі не містять. З наведених підстав колегія суддів, вважає ці докази належними та допустимим, такими, що підлягають дослідженню та оцінці апеляційним судом в порядку ст. 94 КПК України у межах апеляційних вимог.

Колегія суддів переглядає вирок суду в частині позовних вимог потерпілих про відшкодування майнової шкоди, завданої в наслідок вчинення злочину, виходячи з положень ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Ст.64 КПК України передбачено, що характер і розмір шкоди, завданої злочином, підлягають доказуванню.

Згідно з приписами ч. 5, ч. 7 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_12 є працівником ТОВ «Мрія Сервіс». ДТП 13.06.2018 року сталась під час виконання обвинуваченим своїх трудових обов`язків. Судом встановлено вину ОСОБА_12 у заподіянні шкоди потерпілим, заподіяння їм тілесних ушкоджень, що обумовило необхідність лікування та понесення у зв`язку із цим витрат.

Колегія суддів вважає неспроможними апеляційні вимоги представника цивільного відповідача ТОВ «Мрія Сервіс» про те, що з урахуванням вини водія ОСОБА_6 у порушенні вимог п.12.3 та 2.3 ПДР України, не обрання ним безпечного інтервалу та швидкості руху транспортного засобу та нехтування засобами безпеки, пасками безпеки в автомобілі, що призвело до тяжких наслідків, при вирішенні цивільного позову слід керуватися положеннями ст. 1188 ч.1 п.2,3 та ст. 1188 ч.2 ЦК України. Колегія суддів виходить з того, судом беззаперечно встановлена вина ОСОБА_12 у межах висунутого йому обвинувачення за ст. 286 ч.2 КК України, саме порушення п.п. 10.2, 10.4, 10.6, п.п. 9.2 (б), 9.4. ПДР водієм ОСОБА_12 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду не вправі розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції згідно положень ст. 404 ч.4 КПК України. Відповідно на підставі ст. 1188 ч.1 п.1 ЦК Українивідповідальність за шкоду завдану потерпілим ОСОБА_17 має нести власник обприскувача «JOHN DEERE 4930» реєстраційний номер НОМЕР_1 ТОВ «Мрія Сервіс», з яким ОСОБА_12 перебував у трудових правовідносинах.

З аналогічних підстав колегія суддів відкидає і апеляційні твердження представника цивільного відповідача про те, що ОСОБА_6 не має права на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, оскільки вона завдана внаслідок порушення ним правил безпеки дорожнього руху. Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що саме порушення ПДР ОСОБА_12 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Потерпілими були подані цивільні позови із вимогами до ТОВ «Мрія Сервіс», у яких, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог:

ОСОБА_6 просив стягнути 196 021,26 грн. матеріальної шкоди (186890 грн. - вартість матеріального збитку, завданого ушкодженням автомобіля, 3785 грн. та 996,50 грн. - вартість лікування, 1900 грн. - вартість послуг евакуатора, 1850 грн. - витрати на проведення експертизи, 599,76 грн. - паливо-мастильні матеріали) та 350000 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_7 просила стягнути 104121,33 грн. матеріальної шкоди (витрати на лікування, проїзд) та 500000 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , просила стягнути 1400 грн. матеріальної шкоди (витрати на лікування) та 100000 грн. моральної шкоди.

Вироком суду цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 задоволено частково та стягнуто з ТзОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_7 82914,81 грн. майнової шкоди, на користь ОСОБА_6 8531,50 грн. майнової шкоди, на користь ОСОБА_13 1400 грн. майнової шкоди В частині решти позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про недоведеність такого причинного зв`язку та пов`язаності із дорожньо-транспортною пригодою витрат на придбання паливо-мастильних матеріалів у необґрунтованій кількості, квитків на проїзд та інших подібних витрат ОСОБА_7 на загальну суму 4228,48 грн. та ОСОБА_6 на суму 299, 88 грн. Окрім того, суд відмовив ОСОБА_7 у стягненні 16 978,04 грн. витрат на лікування, оскільки такі пов`язані із лікуванням ревматоїдного артриту та поліартриту та не доведено причинного зв`язку таких захворювань із дорожньо-транспортною пригодою, а ОСОБА_6 у стягненні матеріального збитку в сумі 186 890 грн. за пошкоджений транспортний засіб внаслідок ДТП, у зв`язку з відсутністю доказів набуття ним права власності на автомобіль.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в сумі 186 890 грн за пошкоджений транспортний засіб, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та керується положенням ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У даному кримінальному провадженні висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 25.02.19 року (а/с - 122-128 т.1), встановлений лише розмір майнової шкоди завданої володільцю автомобіля RENAULT Kangoo р.н., реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 186 890 грн. Належних та допустимих доказів на підтвердження вартості залишків транспортного засобу та відповідно розміру завданої майнової шкоди позивачем ОСОБА_6 та його представниками не надано. Тому у позовних вимогах ОСОБА_6 в цій частині суд вважає необхідним відмовити. Відповідно не підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 і витрати на проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 1850 грн. а також витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів в сумі 599.76грн, відшкодування яких законом не передбачено.

Колегія суддів також вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_6 у частині відшкодування витрат, понесених на оплату послуг евакуатора в сумі 1900 грн на підставі наданої квитанції (а/с - 121 т.1), а також витрати, пов`язані з лікуванням потерпілим, отриманих в наслідок ДТП травм в сумі 4781,50 грн, які підтверджуються розрахунковими документами (а/с - 120 т.1 на обороті, 71-72 т.1). Ліки, зазначені в наданих суду розрахункових документах, відповідають призначенню ліків, згідно наданому витягу епікризу № 4399 (а/с - 70 т.1), були придбані в період стаціонарного та амбулаторного лікування ОСОБА_6 , були досліджені судом у встановленому КПК України порядку і не викликають у колегії суддів сумніву.

Отже, всього, на користь ОСОБА_6 з ТОВ «Мрія Сервіс» підлягає стягненню 6681,50 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з цивільного відповідача ТОВ «Мрія Сервіс» на користь ОСОБА_7 та на користь ОСОБА_13 , в інтересах якого вона діє, майнової шкоди, пов`язаної з витратами на лікування.

Відповідно до наданого апеляційному суду ОСОБА_7 розрахунку, вона понесла витрати на лікування в сумі - 104121,33 грн. (витрати на придбання медикаментів за призначеннями лікарів, обстежень, оперативних втручань, придбання квитків та дизпалива).

Колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди підлягають частковому задоволенню, в сумі - 85 738,79 грн., які вона підтвердила виписками з історії хвороби, призначенням лікарів, квитанціями, чеками, в тому числі і оригіналами цих документів ( а/с - 48-64 т.1, 24-28 т.2, 93-130 т.3)

Колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 підтверджені понесені витрати на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму - 85 738,79 грн, з яких:

- 9352,14 коп. на медикаменти під час стаціонарного лікування в Дунаєвецькій ЦРЛ і Хмельницькій обласній лікарні;

- 12350,00 грн. встановлення пластини на руку в ортопедичному відділені Хмельницької обласної лікарні;

- 15400,00 грн. операцію по встановленню пластин на вилиці в ТОВ «І-ПЛАНТ» м. Київ;

- 1020,00 грн. на первинне обстеження, консультація для операції по сльозовому каналу;

- 5000,00 грн. операція по встановленню ортодонтичної системи на верхній щелепі в ФОП ОСОБА_26 в м.Хмельницькому;

- 5000,00 грн. операція по встановленню ортодонтичної системи на нижній щелепі в ФОП ОСОБА_26 в м.Хмельницькому;

- 25626,65 грн. операція по сльозовому каналу в ТОВ «Айлаз» м.Київ;

- 1290,00 грн. післяопераційне обстеження в ТОВ «Айлаз» м.Київ;

- 8000,00 грн. шліфування обличчя;

- 900 грн. лікування ортопедичне (брекети);

- 1500грн. зняття і реставрація верхніх брекетів;

- 300 грн. лікування ортодонтичне;

На думку колегії суддів не підлягають задоволенню апеляційні вимоги позивачки ОСОБА_7 про стягнення витрат на придбання дизпалива для заправки автомобіля для поїздки в медичні заклади, оплати аналізів крові, лікування ревматоїдного артриту, які не пов`язані з ДТП, вартість квитків на поїзд (а/с -57,61,65 т.1, 72-85 т.2 ), які не перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 18 382,54 грн, на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ТОВ «Мрія Сервіс».

Позовні вимоги ОСОБА_7 , заявлені в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , про стягнення 1400 грн. за заподіяну матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням через отримані тілесні ушкодження внаслідок ДТП, є обґрунтованими, підтверджені належними доказами. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_13 було призначено лікарські препарати та проведено комп`ютерну томографію головного мозку, у зв`язку із встановленим діагнозом згідно виписки-епікризу №52.11, перелом в/з правого плеча зі зміщенням. Вартість лікування згідно квитанції прибуткового касового ордера № 28 від 13.06.2018 року 1400 грн, (а/с 75-77 т.1), що на думку колегії суддів підлягає стягненню у рахунок відшкодування майнової шкоди у повному обсязі.

Витрати, понесені на лікування ОСОБА_7 , а також на лікування ОСОБА_13 у визначеній сумі, на думку колегії суддів відповідають положенням ст. 99 КПК України, знайшли своє підтвердження наданими потерпілими розрахунковими документами, в тому числі і їх оригіналами, ліки, хірургічні втручання, медичні маніпуляції, обстеження та матеріали, придбані для хірургічних операцій, виходячи з часу їх здійснення та придбання потерпілими, збігаються з часом стаціонарного та амбулаторного лікування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , відповідають локалізації та характеру отриманих ними травм у наслідок ДТП, і не викликають у колегії суддів сумніву.

Не погоджується колегія суддів і в частині вирішення судом позовних вимог цивільних позивачів про стягнення моральної шкоди і вважає, стягнуті на їх користь суми, у відшкодування моральної шкоди необґрунтовано заниженими.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з висновку СМЄ №1 від 23.01.2019 року (а.к.п.59-61), яким у ОСОБА_13 зафіксовані середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, а також легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так і таких, які мають скороминучі наслідки;

Виходячи з висновків СМЄ №2 від 24.01.2019 р. (а.к.п. 55-57) ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, синці в ділянці лоба, носа, верхньої губи, множинні подряпини обличчя, забійна рана в лобній ділянці голови, забійно-рвана рана в ділянці лівого колінного суглобу, закрита травма живота у вигляді розриву брижі тонкої кишки розміром 3х1,5 см., травматичної деферизації стінки купола сліпої кишки розміром 5х1,5см., висхідного відділу товстої кишки на ділянці розміром близько 10х2см, гематоми в ділянці кореня брижі тонкої кишки розміром 4х5см, з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеумом) близько до 200 мл., які, своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

За даними висновку експерта №3 від 28.01.2019 р. (а.к.п. 63-69) у ОСОБА_7 виявлені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої мозково-лицьової травми у вигляді забою головного мозку І-ІІІ ст., гострої субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку товщиною до 7 мм зі зміщенням серединних структур вліво на 4-5 мм, забою головного мозку з геморагічним компонентом в правій скронево-потиличній ділянці в задньо-базальних відділах, численні пошкодження кісток обличчя, рваних ран, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження - закритий перелом обох кісток лівого передпліччя (променевої та ліктьової кістки) в середній третині зі зміщенням уламків та підшкірні гематоми в ділянці лівого колінного та кульшового суглобів.

Виходячи обставин кримінального провадження, наведені висновки судово-медичних експертиз, в яких зафіксовані відомості щодо кількості, характеру та тяжкості тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає, що потерпілі зазнали сильних душевних страждань, пов`язаних з ушкодженням їх здоров`я, з отриманням тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, сильним, довготривалим фізичним болем, пов`язаним в тому числі з оперативними втручаннями, тривалим лікуванням кожного з потерпілих та його продовженням, змінами в укладі життя, який кожний з потерпілих зазнав в наслідок ДТП, наслідками отриманих травм, зусиллями які потерпілі змушені застосувати з метою відновлення свого попереднього стану.

Колегія суддів також виходить з того, що потерпілий ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування та хірургічне втручання з 13 по 25 червня 2018 року, амбулаторне лікування до 26.07.18 року; потерпіла ОСОБА_7 проходила стаціонарне лікування з 13 червня по 10 липня 2018 року неоднаразовими хірургічними втручаннями, амбулаторне лікування до 21.09.18 року, тривалий час лікувала окремі травми, продовжує лікування і на час судового розгляду провадження; потерпілий ОСОБА_13 проходив стаціонарне лікування з 13 червня по 10 липня 2018 року.

Приймаючи рішення про розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 , колегія суддів також виходить з того, що у неї внаслідок травм знівечене обличчя, значно погіршені функції організму, вона протягом тривалого часу намагається поновити свій стан здоров`я та продовжує лікування, ОСОБА_7 через отримані в наслідок ДТП травми та їх наслідки встановлена третя група інвалідності.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами потерпілих в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів відкидає апеляційні доводи представника цивільного відповідача ТОВ «Мрія Сервіс» в частині того, що встановлення ОСОБА_7 третьої групи інвалідності не стосується обставин ДТП, оскільки група інвалідності загального захворювання встановлюється в тому числі і через отримані травми, 3 група інвалідності згідно довідки була встановлена потерпілій 27.09.18 року ( а/с - 48 т.1) після ДТП, тому її причино - наслідковий зв`язок з наслідками ДТП у колегії суддів не викликає сумніву.

Колегія суддів також вважає безпідставними апеляційні доводи представника цивільного відповідача про те, що заподіяння моральної шкоди має встановлювалися висновками психолого - психіатричної експертизи, оскільки критерії моральної шкоди завданій потерпілому внаслідок вчинення злочину, її розмір встановлюється судом на підставі наведених чинників, оціночних суджень, мотивів та міркувань суду поряд з іншими обставинами, які має встановити суд під час судового розгляду провадження згідно положень ст. 368 КПК України, або апеляційний суд у межах апеляційного перегляду провадження згідно ст. 404,405 КПК України. Проведення окремої психолого-психіатричної експертизи з метою встановлення факту заподіяння моральної шкоди потерпілому або її розміру вимогами чинного кримінально-процесуального закону не передбачено.

Враховуючи всі наведенні чинники в сукупності, колегія суддів вважає, що сума стягнута судом на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , є необґрунтовано заниженою, з урахуванням характеру та обсягу понесених потерпілими фізичних та моральних страждань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що на користь ОСОБА_6 слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди - 200 000 грн., ОСОБА_7 - 300 000 грн., ОСОБА_13 - 40 000 грн., що відповідатиме понесеним моральним втратам, з урахуванням вимог розумності і справедливості по відношенню до потерпілих. З наведених підстав, апеляційна скарга представника ОСОБА_11 , в частині відмови у стягненні моральної шкоди потерпілим також не підлягає задоволенню.

З аналогічних підстав колегія суддів відкидає і апеляційні твердження представника цивільного відповідача про те, що ОСОБА_6 не має права на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, оскільки вона завдана внаслідок порушення ним правил безпеки дорожнього руху. Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що саме порушення ПДР ОСОБА_12 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення і в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення має буди різною в залежності від характеру рішення.

На думку колегії, у цьому провадженні надані відповіді на всі суттєві аргументи поданих апеляційних скарг.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 408 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.408, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ТОВ «Мрія Сервіс» ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року ухвалений щодо ОСОБА_12 в частині вирішення цивільних позовів - змінити.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (м. Підгайці Тернопільської області, вул. Міцкевича, 12, ідентифікаційний код 38554271) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) - 6681,50 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 200 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 206 681,50 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (м. Підгайці Тернопільської області, вул. Міцкевича, 12, ідентифікаційний код 38554271) на користь ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) 85 738,79 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 300 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 385 738,79 грн

Цивільний позов ОСОБА_7 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (м. Підгайці Тернопільської області, вул. Міцкевича, 12, ідентифікаційний код 38554271) на користь ОСОБА_13 , ( АДРЕСА_2 ) 1400 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 40 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 41 400,00 грн.

В іншій частині у позовних вимогах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в тому числі і в інтересах ОСОБА_13 відмовити.

В іншій частині вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року ухвалений щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3