Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/604/23

провадження № 1-кп/152/73/23

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

04.05.2023з Вінницької обласної прокуратури до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000204 від 03.03.2023.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні пред`явлений ОСОБА_4 за ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначено в межах шістдесяти днів - до 13 години 50 хвилин 26 травня 2023 року (а.с.41 44).

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.05.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на шістдесят днів - до 24 години 17 липня 2023 року (а.с.51 54).

Стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу від 30.03.2023 не відпали, термін дії ухвали про обрання запобіжного заходу закінчується 17 липня 2023 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на обставини і викладені в клопотанні доводи та на наявність ризиків, передбачених пп.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України - ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, ризик знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Просить задовольнити клопотання та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 посилаючись на те, що строк дії застосованого до нього раніше запобіжного заходу у вигляді тримання закінчується 17.07.2023, а завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо. Проте, ризики, що існували при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, і надалі продовжують існувати, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також суспільний інтерес, оскільки направлене проти життя та здоров`я особи.

З приводу заявленого прокурором ОСОБА_3 клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд вислухав думку учасників судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вважають за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який вид запобіжного заходу домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні не підтвердженні відповідними доказами.

Разом з тим, належно оформленого, відповідно до вимог КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу обвинувачений та його захисник суду не подали.

Потерпіла ОСОБА_6 при вирішенні клопотанняпро продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 покладається на вирішення суду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить із наступного.

За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Отже, запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за рішенням слідчого судді, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Станом на даний час обставини, зазначені у вказаному судовому рішенні, не змінилися, даних, котрі давали б підстави для зміни запобіжного заходу сторонами кримінального провадження не надано.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є особливо тяжким злочином згідно з положеннями ст.12 КК України, покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання може переховуватись від суду, незаконного впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що зазначено в ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023.

У підтвердження вказаних ризиків свідчать і ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не працює, не має стійких соціальних зв`язків.

Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України і зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до правових висновків, висловлених Європейським судом з прав людини у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19.05.2009 та п.п.89-90 рішення у справі «Гавела проти України» від 16.05.2013, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» п.80 від 21.12.2000 та «І.А. проти Франції» п.102). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі «Іловецький проти Польщі» п.61).

Усне клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає, з огляду на те, що стороною захисту не подано належних та допустимих доказів того, що обвинувачений має власне житло, де можливе його тримання під домашнім арештом та доказів міцності соціальних зв`язків обвинуваченого.

Таким чином, не встановлено достатньої підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Крім того, в силу вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд вважає за неможливе застосування застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 спричинило смерть ОСОБА_7 .

При прийнятті рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року. У даному кримінальному провадженні суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню та вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України залишаються, і підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, не існує. Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя іншої особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, і має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, тому продовження тримання його під вартою є виправданим, оскільки у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечного діяння превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, про що просить сторона захисту суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 331, 350, 369, 372, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України відкласти на 13 годину 31 липня 2023 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, не працюючому, раніше не судимому, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосований ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023 продовжити на два місяці, тобто до 16.00 години 14 вересня 2023 року.

Ухвала в частині вирішення питання про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Згідно з ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1