ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5713/23 Номер провадження 11-сс/814/847/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за№0000161 від 17.04.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України, задоволено клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківка, Полтавського району, Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, перебуваючого на посаді підсобного робітника 1 відділення 2 взводу забезпечення роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 08.00 години 30.06.2023 до 28.08.2023.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного, оскільки не буде досягнуто мети кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилається на недоведеність існування ризиків.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, батьків, брата, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків у місці проживання. Також вказує про відсутність приводів, затримання чи ухилення від виконання рішень органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим вважає, що до підозрюваного можливо не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також зазначає, що всупереч ч. 3 ст.183 КПК України слідчим суддею не вирішено питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000161 від 17.04.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 07.12.2022 № 35-РС, ОСОБА_7 призначено на посаду підсобного робітника 1 відділення 2 взводу забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)від 10.12.2022 № 11, ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, ОСОБА_7 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу, призваним під час мобілізації.

Водночас, ОСОБА_7 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №50 від 19.02.2023 надано частину щорічної основної відпустки у період із 20.02.2023 по 01.03.2023 та відповідно до відпускного квитка визначено дату повернення 01.03.2023.

В подальшому, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді підсобного робітника 1 відділення 2 взводу забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , 01 березня 2023 року, після закінчення відпустки, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу до військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 та перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 30.06.2023.

30.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

30.06.2023 слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , яке цього ж дня задоволено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яка доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Також слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк до 10 років, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що слідує із поведінки підозрюваного який не вчиняв жодних дій щодо припинення злочину, його дії були припинені в результаті здійснення розшукових дій, а у судовому засіданні підозрюваний не зміг зазначити свого місця проживання, оскільки він живе як у матері так і за місцем реєстрації.

Наведені у клопотанні слідчого дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений злочин та наведені ризики.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Обставин, які б переконали у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов слідчий суддя, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Поряд із цим, вимоги апеляційної скарги про визначення застави ОСОБА_7 не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що на даний час діє воєнній стан через військову агресію РФ та ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що має велику суспільну небезпечність та несе загрозу обороноздатності держави в умовах посягання на її територіальну цілісність та незалежність, визначення застави ОСОБА_7 за таких умов, на переконання колегії суддів, є неможливим.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4