Справа № 128/2023/23
ВИРОК

Іменем України

20 липня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.05.2023 за № 0000245, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка, Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, освіта неповна середня, непрацюючого, раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2019 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2019 та ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 10 місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 10 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, передбачені ст. 185 КК України, за що судимість в установленому порядку не знята та не погашена, будучи обізнаним, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022, згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, строком на 30 діб, дію якого продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, дію якого продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, дію якого продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, дію якого продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, дію якого продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України від 06.02.2023, 29 березня 2023 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою: с. Лука Мелешківська, садове товариство «Лука Мелешківська», дачний масив «Урожайний», Вінницького району Вінницької області, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння, яке розташоване на ділянці АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_6 . Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, знаходячись за вищевказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження металевої решітки та віджиму металопластикового вікна дачного будинку, за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, проник до його середини, звідки вчинив крадіжку електричного рубанку марки «DNIPRO-M» моделі «PL-82», вартість якого становила 1407,00 грн. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник з викраденим, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1407,00 грн.

В судовому засіданні 19.07.2023 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі. Суду показав, що 29.03.2023 ішов по с. Лука-Мелешківська, через паркан побачив будинок, у якому нікого не було. Він знав, що в тому районі нікого немає, оскільки вже вчиняв там крадіжки. У нього була з собою викрутка, якою він віджав вікно та проник всередину будинку, звідки викрав електричний рубанок. Викрадене здав у ломбард за 700 грн. Розкаюється, знає, що вчинив неправильно. Крадіжку вчинив, оскільки йому потрібні були кошти. Готовий був відшкодувати завдану шкоду, але потерпілий на досудовому розслідуванні сказав, що претензій до нього немає. В жовтні 2021 року він був звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців 11 днів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання 19.07.2023 не з`явився, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Попередньо через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за його відсутності, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор під час судових дебатів у судовому засіданні 19.07.2023 зазначив, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відсутні, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою інкримінованого обвинуваченому злочину; просив визнати винним ОСОБА_4 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, на підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання просив приєднати невідбуту частину покарання строком 1 рік 6 місяців 11 днів та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком 6 років, а також просив стягнути з обвинуваченого витрати на проведення судової експертизи, відповідно до наданої довідки; речові докази відсутні; цивільний позов не заявлявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судових дебатів у судовому засіданні 19.07.2023 просив призначити покарання на менший строк, ніж просить прокурор.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 під час судових дебатів у судовому засіданні 19.07.2023 просив врахувати розмір завданого збитку, те, що обвинувачений вину визнав, всебічно сприяв досудовому розслідуванню, щиро розкаявся, звертався до потерпілого щодо відшкодування завданої шкоди, але потерпілий відмовився. Просив призначити мінімальне покарання.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, характеризується посередньо, за місцем проживання скарг на нього не надходило, неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, будучи особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вчинив даний злочин протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який при визначенні покарання покладається на розсуд суду, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, крім іншого, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК).

Умовно-дострокове звільнення передбачає певні вимоги до звільненої особи та її поведінки у період невідбутої частини покарання, невиконання яких тягне за собою скасування такого звільнення і поновлення відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому в разі вчинення такою особою протягом строку умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК (постанова Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 695/1873/17).

Судом установлено, що ухвалою Оріховського районного суду Запорізької області від 13.10.2021 ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців 11 днів, що підтверджується доказами, наданими прокурором, та не заперечується обвинуваченим.

Таким чином, призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню (висновок експерта № 2852/23-21) в сумі 716,94 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходили.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2019 та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання на приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в сумі 716 (сімсот шістнадцять) грн 94 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА