ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/6371/19 Номер провадження 11-кп/814/1630/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2018 року за № 0001218, 11 квітня 2019 року за №0000927, 10 грудня 2019 року за №0003025, 25 березня 2020 року за №0000625, 19 травня 2020 року за №0001056, 09 вересня 2020 року за №0001739, за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 12 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.2 ст.185 КК України - на 2 роки позбавлення волі;

ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення волі;

ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 15 жовтня 2020 року.

До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, судове рішення щодо якого не оскаржується.

Вирішено питання про речові докази й процесуальні витрати.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

Епізод №1.

14 травня 2018 року приблизно о 00 годині ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проник на територію огородженої земельної ділянки по АДРЕСА_2 , звідки разом з указаними вище особами таємно викрав належні ОСОБА_10 металеві вироби, загальною вартістю 1 360 гривень 59 копійок.

Епізод №2.

10 квітня 2019 року ОСОБА_8 в магазині «Свіжина» по вул. Грицевця, 29 у м. Харків, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із жіночної сумки ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон «ZTE L5», вартістю 1 498 гривень 77 копійок.

Епізод №3.

09 грудня 2019 року о 02 годині ОСОБА_8 по вул. Роганській, 144 у м. Харків, діючи повторно, шляхом відкриття капота автомобіля «ВАЗ 21013», н.з. НОМЕР_1 , таємно викрав з нього належну ОСОБА_12 акумуляторну батарею «Аc», вартістю 1 773 гривні.

Епізод №4.

09 грудня 2019 року о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_8 по вул. Грицевця, 48-А в м. Харків, діючи повторно, шляхом відкриття капота автомобіля «ВАЗ 2106», н.з. НОМЕР_2 , таємно викрав з нього належну ОСОБА_13 акумуляторну батарею «Forse», вартістю 1 430 гривень.

Епізод №5.

24 березня 2020 року приблизно о 21 годині ОСОБА_8 по вул. Плитковій, 79 у м. Харків, діючи повторно, шляхом розбиття скла й відкриття капота автомобіля «ІЖ-412», н.з. НОМЕР_3 , намагався таємно викрасти з нього належні ОСОБА_14 автомобільні пристосування та акумуляторну батарею «Ista Standart 6СТ-60 А1», загальною вартістю 1 697 гривень 65 копійок, однак, закінчивши свої дії, не довів крадіжку до кінця через причини, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений мешканцями будинку за названою вище адресою.

Епізод №6.

18 травня 2020 року о 02 годині ОСОБА_8 по просп. Московському, 298 у м. Харків, діючи повторно, шляхом відкриття капота автомобіля «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_4 , таємно викрав з нього належну ОСОБА_15 акумуляторну батарею «Forse», вартістю 1 362 гривні.

Епізод №7.

09 вересня 2020 року приблизно о 02 годині 50 хвилин ОСОБА_8 по вул. Електровізній, 19 у м. Харків, діючи повторно, шляхом відкриття капота автомобіля «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_5 , намагався таємно викрасти з нього належну ОСОБА_16 акумуляторну батарею «Sznajdet», вартістю 1 845 гривень, однак, закінчивши свої дії, не довів крадіжку до кінця через причини, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений ОСОБА_16 .

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок Київського районного суду м. Полтава від 12 січня 2023 року та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд при призначенні покарання належним чином не врахував те, що він визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, не судимий, позитивно характеризується, є єдиною працездатною особою в сім`ї, має матір, племінника та хронічно хворіє.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги з доповненнями, заперечення прокурора проти апеляційної скарги з доповненнями, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги з доповненнями та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 , доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна повторно; ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище; й таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, повторно; ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, повторно, в апеляційній скарзі з доповненнями не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи ОСОБА_8 про призначення йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України позбавлені підстав.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.

Санкцією ч.3 ст.185 КК України (найбільш тяжкого кримінального правопорушення, за яке засуджено апелянта) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами (ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України) й нетяжким злочином (ч.2 ст.185 КК України), особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування майнової шкоди (часткове, а саме не всім потерпілим (т.8 а.п.75), і, зокрема, шляхом повернення їм викраденого майна внаслідок діяльності поліції (т.1 а.п.2)), та відсутність обставин, що його обтяжують.

На думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, що не оспорюється і самим апелянтом.

Між тим, доводи обвинуваченого, які зводяться до обрання йому заходу примусу на підставі приписів ст.69 КК України, є неспроможними, оскільки підставою для застосування зазначеної норми кримінального закону є не просто наявність сукупності обставин, визнаних судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а дані обставини також повинні відповідати критеріям, які здатні, з урахуванням особи винного, істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тобто зменшувати його ступінь суспільної небезпеки до такого рівня, який виходить за межі, типові для кримінальних правопорушень даного виду (окремого його різновиду).

Ці обставини чи сукупність обставин мають бути у причинному зв`язку з цілями кримінального правопорушення, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час вчинення кримінального правопорушення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця.

Проте, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування майнової шкоди (часткове, а саме не всім потерпілим, і, зокрема, шляхом повернення їм викраденого майна внаслідок діяльності поліції), встановлені судом першої інстанції, з урахуванням даних про особу обвинуваченого істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а тому є відсутніми підстави для обрання апелянту заходу примусу в розмірі, нижчому від найнижчої межі, встановленої у відповідній нормі кримінального закону.

При цьому, підвищена суспільна небезпека злочинної діяльності ОСОБА_8 обумовлена тим, що він на протязі більше двох років (з 14 травня 2018 року до 09 вересня 2020 року) на постійній основі повторно вчиняв корисливі злочини (7 епізодів), які переважно є тяжкими та, окрім викрадення майна потерпілих, пов`язані з пошкодженням іншого їх майна (скла транспортного засобу), порушенням недоторканості володіння цих осіб.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він є єдиною працездатною особою в сім`ї, необґрунтовані, так як обвинувачений до затримання не працював, а вів системний злочинний спосіб життя. З огляду на відсутність в апелянта працевлаштування та законного джерела доходу, аргументи з приводу наявності в нього утриманців також є безпідставними.

Доводи ж обвинуваченого щодо його позитивної характеристики не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів провадження. Не надано відомостей про вказане й стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_8 не судимий, має матір і племінника, однак ці дані з огляду на викладені вище обставини в їх сукупності не є мотивованою й достатньою підставою для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, натомість вплинули на призначення йому покарання, найбільш наближеного до мінімальної межі.

На доводи апеляційної скарги з доповненнями щодо хронічних захворювань ОСОБА_8 апеляційний суд зауважує, що при встановленні захворювань, які перешкоджають виконанню покарання, за умови їх належного підтвердження, це може слугувати самостійною підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до ст.84 КК України та складає самостійний предмет дослідження й оцінки суду.

Інші обставини (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень обвинуваченим, що включають в себе повне визнання вини) належним чином враховано місцевим судом, як обставини, що пом`якшують покарання, через це відсутні підстави для їх повторного врахування.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання, яке є майже мінімальним, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - у той же строк з дня вручення йому її копії.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4