Провадження № 1-кс/686/7171/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000230,

встановив:

22.08.2023 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, що було тимчасово вилучене 21.08.2023 року, в ході проведення обшуку в належному ОСОБА_4 автомобілі марки «AUDI 80», н.з. НОМЕР_1 , а саме на: службовий планшет марки «HUAWEJ», number: 25304, IMEI: НОМЕР_2 , Старокостянтинів (ДОП); нагрудний відеозаписуючий пристрій типу «боді-камера», з реквізитами: SN: G21A5118 «ДОП-8»; мобільний телефон марки «IpFone X» IMEI: НОМЕР_3 , з наявному у ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку «LIFE», за номером НОМЕР_4 ; банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_5 ; банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_6 ; аркуш паперу з записами у ньому «квитанція про оплату на суму 5538,50 грн.».

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт слідчий, як речовий доказ та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні №0000230, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні слідчого відсутня аргументація, яке значення вилучене майно має як речовий доказ для встановлення обставин у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України. Відсутні у клопотанні та у відповідній постанові слідчого про визнання речовими доказами будь-яка аргументація щодо того, за якими ознаками, з передбачених ст.98 КПК України, речі та документ, що були вилученні саме під час обшуку в автомобілі марки «AUDI 80», н.з. НОМЕР_1 , віднесені до категорії речових доказів.

Крім того, не зазначає слідчий у клопотанні, на чиє майно він просить накласти арешт, хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Також, у клопотанні слідчого зазначено, що автомобіль марки «AUDI 80», н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , однак будь-яких документів, на підтвердження вказаної обставини, слідчий до клопотання не долучає. Не вбачається із матеріалів клопотання й та обставина, що вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (відсутні постанови про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання слідчим долучено лише витяг з ЄРДР, ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, протокол обшуку та постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, інших документів, якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні слідчого й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження майном, на яке просить накласти арешт слідчий.

Так, із долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.08.2023 р. вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000230 ОСОБА_4 , в якого вилучалось майно, на яке просить накласти арешт слідчий, не було повідомлено про підозру, не вбачається зі змісту клопотання, що ОСОБА_4 може належати службовий планшет, відеозаписуючий пристрій, банківські картки (які лише пов`язані з рахунком, що належить держателю картки, проте власником такої картки є банк-емітент, що випустив картку), отже вбачається, що слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно третіх осіб, однак, суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав бути прокурор.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_2 , яке погоджено з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000230, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя