Справа № 129/451/23
Провадження по справі № 1-кп/129/346/2023
У Х В А Л А

04.08.2023 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальну справу № 0000439 про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

Установив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в березні 2018 р. в м.Летичеві Хмельницької області в будинку невстановленої особи він познайомився з ОСОБА_7 , в ході спілкування з яким дізнався про його уразливий стан через збіг складних життєвих обставин: відсутність постійного місця проживання, місця роботи, джерела доходів, втрату соціальних та родинних зв`язків з огляду на тривале перебування у місцях позбавлення волі; в цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вербування, переміщення та переховування ОСОБА_7 з метою його майбутньої експлуатації шляхом використання його примусової праці за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи уразливий стан ОСОБА_7 , викликаний збігом складних життєвих обставин, - відсутністю постійного місця проживання, місця роботи, джерела доходів, втратою соціальних та родинних зв`язків через тривале перебування в місцях позбавлення волі, - діючи шляхом обману, свідомо повідомляючи потерпілому ОСОБА_7 завідомо неправдиві відомості про умови праці, пов`язаної з доглядом за кіньми, високий заробіток, забезпечення належним житлом та повноцінним харчуванням, завербував його, забрав у нього паспорт громадянина України та індивідуальний номер платника податків, на автомобілі «Лада-Пріора» перемістив до свого місця проживання в АДРЕСА_1 , де переховував до травня 2022 р.

У період з березня 2018 р. по травень 2022 р. ОСОБА_4 завербованому ОСОБА_7 систематично погрожував застосуванням та застосовував щодо нього насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, примушував тим самим безоплатно виконувати всю господарську роботу в будинковолодінні, позбавив ОСОБА_7 можливості вільно пересуватися шляхом постійного контролю.

Надалі в кінці травня 2022 р. ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з корислового мотиву та з застосуванням погроз фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , примусив його відпрацьовувати охоронцем ставка в с.Ярмолинцях Гайсинського району свій борг перед ОСОБА_9 в сумі 5000 грн., продовжуючи при цьому контролювати потерпілого.

В середині червня 2022 р., скориставшись відсутністю ОСОБА_9 та контролю з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 втік і звернувся до правоохоронних органів.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.149 КК України як торгівля людьми, тобто вербування, переміщення, переховування людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства.

Відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 13.08.2023 р. 12:20 год., під вартою він перебуває з 25.01.2023 р.

В письмовому клопотанні прокурора порушується питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 ще на 60 днів з огляду на особливу тяжкість інкримінованого йому злочину стосовно ст.12 КК України та наявність передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України ризиків: можливість переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 вже ухилявся від слідчого, ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та переховуватись від явки до суду.

В усному клопотанні захисника йдеться про те, що ОСОБА_4 несудимий, має захворювання артеріальну гіпертензію і постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , під час перебування під вартою зробив належні висновки і гарантує належне виконання своїх процесуальних обов`язків у разі застосування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, який нівелюватиме також зазначені прокурором ризики переховування від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням позицій сторін, матеріалів справи та вимог закону суд визнає клопотання прокурора обгрунтованим частково, а захисника повністю з таких мотивів і підстав.

На даній стадії судового розгляду справи доведено, що ОСОБА_4 небезпідставно звинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, який ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких з покаранням від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі.

ОСОБА_4 несудимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 та захворювання артеріальну гіпертензію, під вартою він утримується з 25.01.2023 р. і дотепер, за час перебування під вартою зробив висновки зі своєї неправильної процесуальної поведінки і гарантує належне виконання своїх процесуальних обов`язків та невчинення передбачених ч.1 ст.177 КПК України дій в разі застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, недостатність якого для запобігання ризикам прокурор не довів; недопитаними залишаються ще обвинувачений ОСОБА_4 , 11 свідків і потерпілий ОСОБА_7 , який до суду не з`явився, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи, визначеного місця проживання він не має.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1). наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у скоєнні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки прокурор довів наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України (наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України), але не довів обставини, передбаченої п.3 ч.1 ст.194 КПК України (недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним в клопотанні ризикам чи ризику), то суд визнає, що для запобігання ризикам переховування від суду та незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином відносно ОСОБА_4 необхідно і достатньо запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - з огляду на те, що обвинувачений несудимий, має постійне житло і захворювання артеріальну гіпертензію, за час перебування під вартою зробив належні висновки зі своєї попередньої поведінки, гарантує належне виконання своїх процесуальних обов`язків та невчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також на ефективний контроль з боку поліції режиму дотримання ОСОБА_4 зазначеного запобіжного заходу, а також на реальну перспективу знову опинитися під вартою в разі порушення умов цілодобового домашнього арешту.

Довід прокурора на користь тримання під вартою про те, що ОСОБА_4 вже ухилявся від досудового слідства, суд до уваги не бере, оскільки відносно обвинуваченого тоді запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не застосовувався, а тому твердження про неефективність домашнього арешту під час судового розгляду обвинувачення ОСОБА_4 є необгрунтованим, перебування ж його під вартою справило на нього належний виховний вплив.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 202 КПК України,

Ухвалив:

Відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.149 КК України, застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці з 04.08.2023 р. по 04.10.2023 р. включно, звільнити його з-під варти негайно.

Заборонити ОСОБА_4 протягом строку дії цієї ухвали цілодобово залишати (покидати) будинковолодіння (садибу) за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати на виклики до Гайсинського районного суду під час строку дії цієї ухвали та утримуватися від спілкування по телефону та через третіх осіб з потерпілим ОСОБА_7 і свідками в цьому кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 , що протягом строку дії цієї ухвали працівники поліції мають право з метою контролю за його поведінкою з`являтися в його житло в АДРЕСА_1 , вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю, а також, що запобіжний захід може бути змінено на більш суворий у разі порушення умов перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.392 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: