КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_11 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Згідно з вироком суду, 25 жовтня2020 року приблизно о 04 годині, обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_6 перебували за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Небрат, на відстані близько 1,5 км в напряму поля за координатами 50.6570241.29.8708408, де разом з ними знаходились особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_12 , та вживали спиртні напої.

В цей час між обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виникла сварка із ОСОБА_12 , в ході якої у обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник кримінально протиправний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння смерті потерпілому, обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, нанесли ОСОБА_12 численні удари в голову та інші частини тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження, а саме: множинні синці на повіках правого і лівого очей, на верхній і нижній губі справа, в ділянці носа зліва, крововиливи на білочній оболонці правого і лівого очей, на слизовій оболонці верхньої і нижньої губ, забійні рани верхньої губи справа, нижньої губи і підборіддя справа, травматичну ампутацію другого зуба верхньої щелепи справа, першого зуба справа і першого зуба зліва нижньої щелепи, масивні крововиливи в м`які тканини лобної ділянки голови справа, лобної ділянки голови зліва, скроневих ділянок справа і зліва, потиличної ділянки голови справа з розповсюдженням на праву бокову поверхню верхньої третини шиї, потиличної ділянки в центрі і зліва, тім`яних ділянок голови справа і зліва, множинні відкриті переломи кісток склепіння і основи черепу в ділянках луски лобної кістки справа, луски скроневої кістки справа, які розповсюджуються на основу черепа в ділянці пірамідки скроневої кістки справа і зону турецького сідла, а також переломи кісток лицевого скелету в ділянці верхньої щелепи справа, виличних кісток і кісток носа, масивні крововиливи під тверду мозкову оболонку, під м`яку мозкову оболонку базальної частини головного мозку, в шлуночки головного мозку, в тканину головного мозку, в ділянці стовбура головного мозку з набряком головного мозку, множинні синці передньої і лівої бокової поверхні середньої третини шиї, масивні крововиливи в м`які тканини шиї в ділянці під`язикової кістки і щитовидного хряща, переломи ріжка під`язикової кістки і ріжків щитовидного хряща, ущемлення язика, рідка кров в трахеї, внутріальвеолярні крововиливи, вогнища набряку і гемосидероза, ділянки гострої альвеолярної емфіземи і дістелектазу в легенях, множинні переломи 5, 6, 7, 8 ребер зліва по середньо - ключичній лінії зліва з масивними крововиливами в м`язи грудної клітини, клітини Краєвського в печінці, реологічні властивості крові, множинні синці передньої і внутрішньої поверхонь середньої і нижньої третин лівого плеча, передньої і внутрішньої поверхні нижньої третини правого плеча, множинні синці і садна (подряпини) спини в ділянці правої і лівої лопатки, попереку, правої і лівої сідниць, задньої поверхні середньої третини правої гомілки, лівої бокової поверхні грудної клітки і лівої бокової поверхні живота.

Внаслідок спричиненої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді множинних переломів кісток черепа з крововиливами під оболонки, в шлуночки, в тканину і стовбурову частину головного мозку ОСОБА_12 помер на місці події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України, та призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 396 КК України.

Захисник вважає вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року незаконним та необґрунтованим в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник вважає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому діяння не підтверджується дослідженими доказами та суд не дотримався стандарту доведення обвинувачення поза розумним сумнівом.

Під час ухвалення оскаржуваного вироку суд першої інстанції наведених стандартів не дотримався.

Так, ОСОБА_14 під час судового розгляду не заперечував того, що 25 жовтня 2020 року близько 4-ї години перебував за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Небрат, на відстані близько 1,5 км в напрямку поля з координатами 50.6570241.29.8708408, де разом з ним були ОСОБА_11 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_12 .

Проте, обвинувачений категорично заперечував свою причетність до заподіяння смерті потерпілому, зазначаючи, що зізнання у вбивстві ОСОБА_12 під час досудового розслідування були дані ним під примусом з боку працівників поліції.

Окрім особистих зізнань обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під час досудового розслідування, про участь останнього у вбивстві ОСОБА_12 , від яких обвинувачені відмовилися у суді, інших доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували участь ОСОБА_13 в інкримінованому йому діянні, стороною обвинувачення суду надано не було.

За наведених обставин, під час ухвалення оскаржуваного вироку, суд замість зміни правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_15 кримінального правопорушення з п.12 ч.2 г.115 КК України на ч. 1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, проти чого ОСОБА_14 не заперечував, вдався до обґрунтування обвинувального вироку за п.12 ч.2 ст. 115 КК України на припущеннях, тим самим покладаючи обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення на ОСОБА_16 .

У мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд обґрунтовує доведеність вини ОСОБА_13 посилаючись на те, що під час слідчого експерименту 30 жовтня 2020 року та відтворення відеозапису даної слідчої дії в судовому засіданні, ОСОБА_14 розповів та показав обставини заподіяння смерті ОСОБА_12 , у яких він приймав участь, і що після проведення слідчого експерименту захисник-адвокат ОСОБА_7 переконався, що ОСОБА_14 розповів про обставини вбивства добровільно і без будь-якого примусу, що саме є підтвердженням об`єктивності інформації, викладеної ОСОБА_15 під час слідчого експерименту, позаяк органу досудового розслідування про повідомлені ним обставини станом на 30 жовтня 2020 року відомо не було.

Таке обґрунтування судом винуватості ОСОБА_13 свідчить про те, що суд вдається до необґрунтованих та суперечливих припущень на користь сторони обвинувачення. Вдаючись до таких тверджень, суд не звертає уваги на те, що на момент проведення слідчого експерименту з ОСОБА_15 30 жовтня 2020 року, органу досудового розслідування було відомо про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 25 жовтня 2020 року, зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_17 , який був безпосереднім очевидцем подій за участю особи, матеріали відносно якої ділені в окреме провадження.

Щодо посилання суду на те, що після проведення слідчого експерименту захисник ОСОБА_7 переконався, що ОСОБА_14 розповів про обставини вбивства добровільно і без будь-якого примусу, як підтвердження винуватості ОСОБА_13 , то таке посилання є безпідставним припущенням, позаяк захисник після проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_15 30 жовтня 2020 року, мав обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_14 під час слідчого експерименту намагався відтворити події, у яких приймав участь. Дані сумніви обумовили поставлене запитання після закінчення слідчого експерименту, і жодним чином не переконали його, як захисника, у правдивості тверджень ОСОБА_13 , щодо добровільності його зізнань та відповідності показуваних ним дій реальним подіям 25 жовтня 2020 року, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, коли співробітники поліції втратили можливість неправомірного поза процесуального впливу на обвинуваченого ОСОБА_13 , примушуючи його до самообмови.

Твердження ОСОБА_13 про те, що він під час слідчого експерименту за його участі намагався показати ті дії, яких не вчиняв узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами та підтверджується ними.

У висновку експерта №111 на першій сторінці зазначено, що експертиза розпочата 30 жовтня 2020 року з 9 год. 45 хв. до 12 год. 30 хв., що свідчить про те, що судово-медичному експерту ОСОБА_18 до проведення слідчого експерименту з ОСОБА_15 було відомо про характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які були виявлені ним під час дослідження трупа потерпілого ОСОБА_12 .

Саме через невідповідність того, що показував ОСОБА_14 локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_12 , обумовила чисельні уточнюючі запитання до ОСОБА_6 з боку експерта, щодо місць куди він завдавав удари та як це він робив. На запитання експерта ОСОБА_6 відповідав невпевнено, що зафіксовано на відеозапису.

Окрім того, у висновку експерта №23/111 від 04 січня 2021 року у п. 8 експерт зазначив, що ушкодження у ОСОБА_12 могли виникнути при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 29 жовтня 2020 року, а от у висновку експерта №24/111 від 05 січня 2021 року у п.7 експерт лише зазначив, що не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , які могли виникнути при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту 30 жовтня 2020 року.

Отже, експерт з мінімальним ступенем вірогідності припускає можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому саме за обставин про які зазначав підозрюваний ОСОБА_14 під час слідчого експерименту, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про правдивість показань ОСОБА_13 щодо обставин за яких він був змушений приймати участь у слідчому експерименті 30 жовтня 2020 року, про які він повідомив суду.

Інших доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_13 до інкримінованого йому діяння, судом не досліджувалося.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинувачених, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілу, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: показаннями самих обвинувачених, потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , даними заяви потерпілої ОСОБА_9 від 25 жовтня 2020 року (т. 2, а.п. 7); даними протоколу огляду місця події від 29 жовтня 2020 року (т. 2, а.п. 41-46); даними протоколу обшуку від 10 листопада 2020 року в будинку по АДРЕСА_1 (т. 2 а.п. 96-99); даними копії свідоцтва про смерть ОСОБА_12 (т. 1, а.п. 74); даними висновку судово-медичної експертизи від 31 грудня 2020 року № 111 (т. 2, а.п. 35-40); даними висновків судово-медичних експертиз від 04 січня 2021 року № 23/111 і від 05 січня 2021 року № 24/111 (т. 2, а.п. 131-134, 139-143);даними слідчого експерименту від 29 жовтня 2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_11 з відеозаписом слідчого експерименту. (т. 2, а. 58-62); даними протоколу слідчого експерименту від 30 жовтня 2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_6 з відеозаписом слідчої дії (т. 2, а.п. 68-74); даними відеозапису з камери відеоспостереження, встановленої на АЗС в с. Берестянці Бородянського району Київської області від 25 жовтня 2020 року (т. 2, а.п. 267-269); даними висновку судово-медичної експертизи від 20 листопада 2020 року № 167 (т. 2, а.п. 212-214); даними висновку судово-медичної експертизи від 23 листопада 2020 року № 168 (т. 2, а.п. 215-217); даними висновку судово-медичної експертизи від 19 листопада 2020 року № 169 (т. 2, а.п. 218-220); даними висновку судово-медичної експертизи від 26 листопада 2020 року № 170 (т. 2, а.п. 221-222); даними висновку судово-медичної експертизи від 25 листопада 2020 року № 172 (т. 2, а. п. 224-225); даними висновку судово-медичної експертизи від 26 листопада 2020 року № 174 (т. 2, а. 227-228); даними висновку судово-медичної експертизи від 25 листопада 2020 року № 175 (т. 2, а.п. 229-231); даними висновку судово-медичної експертизи від 02 грудня 2020 року № 176 (т. 2, а.п. 232-234); даними висновку судово-медичної експертизи від 04 грудня 2020 року № 177 (т. 2, а.п. 235-236); даними висновку судово-психіатричної експертизи № 544 від 23 грудня 2020 року відносно ОСОБА_11 (т. 2, а.п. 258-260); даними висновку судово-психіатричної експертизи № 545 від 23 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 (т. 2, а. п. 263-265); даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 11 лютого 2021 року № СЕ-19/111-20/54291-Б (т. 3, а.п. 99-107); даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 26 березня 2021 року № СЕ-19/111-20/55384-Б (т. 3, а.п. 83-96); речовими доказами.

Наведеними у вироку доказами підтверджується, що ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою вчинили вбивство потерпілого ОСОБА_12 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Доводи захисника про те, що окрім особистих зізнань обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під час досудового розслідування, про участь обвинуваченого ОСОБА_6 у вбивстві ОСОБА_12 , від яких обвинувачені відмовилися у суді, інших доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували участь ОСОБА_13 в інкримінованому йому діянні, стороною обвинувачення суду надано не було є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Зокрема, відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного 30 жовтня 2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_6 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 на місці розповів і показав, що вночі 25 жовтня 2020 року після приїзду з АЗС в с. Берестянці на ставок в с. Небраті, ОСОБА_25 і ОСОБА_12 зайшли в альтанку, де стали вживати горілку; між ОСОБА_25 та ОСОБА_12 виникла сварка. Після цього, ОСОБА_11 забіг в альтанку та вдарив ОСОБА_12 рукою у підборіддя, від чого потерпілий впав; після цього ОСОБА_25 наказав їм ( ОСОБА_6 і ОСОБА_11 ) вбити ОСОБА_12 і закопати. ОСОБА_11 витягнув потерпілого з альтанки і став бити його ногами по голові; а він - ОСОБА_6 лише декілька разів вдарив потерпілого ногою по руці чи тулубу і в живіт. Коли ОСОБА_12 перестав подавати ознаки життя, ОСОБА_11 роздягнув його догола і зв`язав мотузкою; потім вони поклали труп у велику сумку, взяли лопату і понесли сумку з трупом через поле в сторону лісу; у вибраному місці ОСОБА_11 став копати яму, а він - ОСОБА_6 повернувся до альтанки, а коли ОСОБА_11 також повернувся, то вони спалили свій одяг.

Окрім того, з відеозапису до слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 від 30 жовтня 2020 року убачається, що після проведення цієї слідчої дії захисник-адвокат ОСОБА_7 , який постійно перебував поруч з ОСОБА_6 , наполегливо з`ясовував у нього, чи щирий він у своїх показаннях і чи ніхто йому раніше не розповідав про обставини події, на що ОСОБА_6 категорично заявив, що він розповідає про обставини злочину і показує все на місці добровільно і без будь-якого примусу.

Також, про те, що ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту в присутності захисника добровільно, без будь-яких підказок та примусу показував повний хід подій, починаючи від альтанки, демонстрував як вони били потерпілого і потім переносили тіло підтвердили і свідки-поняті ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та свідок ОСОБА_24 , який був залучений як статист.

Окрім того, протокол проведення слідчого експерименту від 30 жовтня 2020 року був підписаний усіма учасниками даного слідчого експерименту, в тому числі, ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 без будь-яких зауважень чи заперечень.

Згідно з висновком експерта №23/111 від 04 січня 2021 року виявлені у потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 29 жовтня 2020 року, а от у висновку експерта №24/111 від 05 січня 2021 року зазначено, що не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , які могли виникнути при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту 30 жовтня 2020 року.

Вказані висновки експертів не є суперечливими, тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про правдивість показань ОСОБА_13 щодо обставин за яких він був змушений приймати участь у слідчому експерименті 30 жовтня 2020 року, з посиланням на мінімальний ступінь вірогідності припущень експерта.

При цьому посилання захисник на те, що під час проведення слідчого експерименту експерт задавав ОСОБА_6 багато уточнюючих запитань не може свідчити про те, що ОСОБА_14 давав пояснення з чужих слів, як це стверджує захисник, оскільки експерт має право уточнювати інформацію, необхідну йому для надання висновку.

При цьому, посилання захисника на те, що на запитання експерта ОСОБА_6 відповідав невпевнено, є безпідставними, оскільки з відеозапису слідчого експерименту убачається, що ОСОБА_6 чітко зазначав куди наносив удари потерпілому і був не впевнений лише в кількості нанесених ударів.

Доводи захисника про те, що зізнання у вбивстві ОСОБА_12 під час досудового розслідування були дані ОСОБА_6 під примусом з боку працівників поліції є безпідставними, позаяк будь-яких даних про те, що під час проведення досудового розслідування на ОСОБА_6 вчинявся тиск, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зокрема, на досудовому розслідуванні щодо ОСОБА_6 була забезпечена участь захисника у кримінальному провадженні, який брав участь у слідчих діях, будь-яких заяв від обвинуваченого чи захисника щодо протиправної поведінки працівників поліції не надходило.

Згідно зі встановленими судом першої інстанції обставинами, вперше про застосування до нього насильства зі сторони оперативних працівників поліції з метою примусити його до давання визнавальних показань 29 жовтня 2020 року ОСОБА_6 заявив лише у судовому засіданні 10 серпня 2021 року, вказуючи, що раніше про це ні своєму захиснику, ні у відповідні правоохоронні органи не повідомляв.

Вказані ОСОБА_6 обставини щодо можливого примусу з боку працівників поліції були предметом дослідження під час розгляду провадження судом першої інстанції.

Так, з матеріалів провадження убачається, що судом першої інстанції 22 вересня 2021 року було направлено повідомлення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Києві, щодо заяви обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні про застосування до нього насильства зі сторони оперативних працівників поліції (т. 3, а.п. 197).

Проте, відповідно до наданих суду відповідей, будь-яких даних, які б підтверджували такі доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не було встановлено (т. 3, а. 199, т. 4, а. 236, 238).

Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що за фактом можливого спричинення співробітниками Бородянського ВП ГУНПК в Київській області тілесних ушкоджень ОСОБА_6 проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Постановою ст. слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві від 21 лютого 2023 року кримінальне провадження, внесене за №0000018 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях працівників правоохоронних органів.

Відтак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 вказує про тиск на нього під час досудового розслідування, як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Доводи захисника про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, а не за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки згідно зі встановленими судом обставинами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_11 , та особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, вчинили вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 .

При цьому колегія суддів вважає, що доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України доведена в суді поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.

Отже, колегія суддів не убачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 396 КК України, як про це прохає захисник.

Колегія суддів вважаючи вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 законним, обґрунтованим та вмотивованим, не убачає підстав для зміни вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №939/166/21

Провадження № 11-кп/824/2108/2023

Головуючий у І інстанції ОСОБА_26

Доповідач ОСОБА_1