Справа № 333/6745/21
Провадження №1-кп/333/170/23
ВИРОК

Іменем України

08 червня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Басань, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, офіційно не одружений, маючого на утриманні малолітню дитину, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 08.10.2009 Запорізьким районним судом за ст. 186 ч. 3ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з виправним терміном 1 рік;

2) 22.09.2011 Запорізьким районним судом за ст. 185 ч. 2, 69 КК України до штрафу у розмірі 1000 гривень;

3) 01.03.2012 Жовтневим районним судом за ст. 187 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі;

4) 09.06.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки;

5) 12.01.2017 Запорізький районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ст. 69 ч. 1, ст. 70 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. 15.05.2020 звільнений з Ладиженської ВК Вінницької області по відбуттю строку покарання,

6) 26.01.2023 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до 7 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим вироком Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.04.2020 ОСОБА_4 , встановлено, адміністративний нагляд строком на 1 рік 6 місяців із застосуванням наступних адміністративних обмежень:

- заборона відлучатись з постійного місця проживання в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

- заборона відвідування підприємств торгівлі де проводиться продаж спиртних напоїв в розлив з метою їх придбання за винятком придбання продуктів харчування та інших товарів повсякденної о попиту,

- заборона виїзду за межі постійного місця проживання без дозволу поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд; ^

- зобов`язання з`являтися на реєстрацію до органів Національної поліції три рази на місяць у визначені години та дні.

У довідці про звільнення з місць позбавлення волі серії ВІН № 01Ь922 від 15.05.2020 за підписом начальника державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» Вінницької області, ОСОБА_4 , власноручно підписав, що після відбуття покарання має намір проживати за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 надав заяву про зміну місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

26.06.2020 ДОП Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_6 ознайомив ОСОБА_4 з постановою про встановлення адміністративного нагляду під підпис та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення адміністративного нагляду та несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання а саме: АДРЕСА_2 та реєстрації в Оріхівському ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, куди він зобов`язаний прибути та зареєструватися.

01.10.2020 ОСОБА_4 надав заяву про зміну місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

16.10.2020 постановою т.в.о. начальника Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП встановлено порядок реєстрації піднаглядного ОСОБА_4 у Комунарському ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, а саме у першу другу, та третю середу місяця з 09-00 до 18-00 на протязі усього терміну адміністративного нагляду, з якою останній ознайомлений під підпис.

ОСОБА_4 офіційно попереджений про кримінальну га адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Проте, під час перевірки 24.08.2021 року о 23 годині 08 хвилині, ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин та без повідомлення працівників поліції відділу поліції №4 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькім області, які здійснюють адміністративний нагляд, за обраним місцем мешкання був відсутній та до ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для реєстрації не з`являвся з 11.08.2021

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину за обвинуваченням у в порушень правил адміністративного нагляду, визнав повністю, щиро розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_4 дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 та конкретні обставини кримінального провадження, раніше судимого, офіційно не працює, не одружений, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до проступків, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього не можливо без ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді арешту на певний строк, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для їх виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Крім цього, при призначені покарання ОСОБА_4 суд також враховую те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України скоїв до винесення вироку Запорізьким районним судом Запорізької області від 26.01.2023. А тому, суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити із застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Міра запобіжного заходу в даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 не обиралася.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови у справі не заявлялися.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 6 місяців арешту.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 26.01.2023, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Речові докази у справі відсутні.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1