Справа № 944/686/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/431/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режим відеоконференції, апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24.04.2023 року у кримінальному провадженні № 0000718 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24.04.2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 календарних днів. Визначено строк дії ухвали 30 (тридцять) днів з 24.04.2023 року по 23.05.2023 року.

У решті клопотання прокурора - залишено без задоволення.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить поновити строк апеляційного оскарження пропущеного через відсутність повного тексту ухвали; скасувати ухвалу суду першої інстанції якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків:

- без дозволу суду не відлучатися з населеного пункту де він зареєстрований та проживає;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції необгрунтованою, незаконною оскільки ОСОБА_7 утримується під вартою понад граничний строк, що є незаконним та істотним порушенням прав людини.

До ОСОБА_7 первинно застосовано тримання під вартою 16.11.2021 року на підставі ухвали Яворівського районного суду і з того часу суд першої інстанції продовжує строк тримання під вартою.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що підстав утримувати ОСОБА_7 під вартою немає через відсутність у матеріалах кримінального провадження відповідних підстав та прокурором не доведені докази наявності реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апелянт зазначає, що суддею першої інстанції навмисно не зазначено в оскаржуваній ухвалі наголошення сторони захисту про той факт, що на сьогодні вже не існує такої перешкоди як відключення світла, що було основною підставою незадоволення клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, зокрема з носінням електронного засобу контролю.

Апелянт наголошує, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий і не притягався до будь якої відповідальності, щоб сформувати про нього негативну репутацію. Немає доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений не буде виконувати вимоги , які б до нього застосував суд.

Апеляція наполягає, що обвинувачення по справі взагалі не доведено і є затягування розгляду справи. У судовому засіданні мати загиблого повідомила, що син додому прийшов самостійно, помився хоча і був побитий. Інші докази встановлені у судовому засіданні також спростовують вину вмінену ОСОБА_7 . На даний час по всіх матеріалах вбачається, що злочин який є предметом кримінального провадження № 0000718 потребує перекваліфікації на ч.1 ст.119 КК України.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.1,3 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а тому враховуючи вид і розмір передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КПК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатньою підставою вважати, що у разі не обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній матиме реальну можливість з метою уникнення покарання переховуватися від суду. Крім цього, може, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні та її стареньких батьків, оскільки, проживає разом з нею в одному населеному пункті.

Заслухавши доповідача, думку захисника - адвоката ОСОБА_6 , підтриманої обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про відмову у задоволені апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Підставою обрання, продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає, у випадку зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу, можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції також було враховано думку представника потерпілої - адвокат ОСОБА_14 , який просив з метою безпеки потерпілої, а також уникнення покарання обвинуваченим клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням зазначеного вище є безпідставним доводи апелянта про можливість зміни йому запобіжного заходу та призначення запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити захиснику - адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24.04.2023 року у кримінальному провадженні № 0000718 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, якою продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: