ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7111/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1219/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_11 , 1977 року народження, ОСОБА_8 , 1975 року народження, ОСОБА_10 , 1969 року народження та ОСОБА_12 , 1975 року народження, у кримінальному провадженні № 0000867 від 03.11.2015,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор»: ОСОБА_11 , 1977 року народження; ОСОБА_8 , 1975 року народження; ОСОБА_10 , 1969 року народження; ОСОБА_12 , 1975 року народження, кожного на 60 днів, а саме до 30 вересня 2023 року.

Також цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про виклик і допит ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилався на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким , що підлягає скасуванню. Зазначав, що суд першої інстанції не зазначив які ризики змінились, а які не змінювались, тобто не надав аналізу існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що усі проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення по цьому кримінальному провадженню є незаконними та недопустимими, оскільки проводились без процесуального керівництва з боку прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, оскільки ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 не оскаржувалась, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 у вчиненні низки кримінальних правопорушень у складі злочинної організації.

18.07.2023 року прокурор у кримінальному провадженню ОСОБА_6 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , суд першої інстанції зазначив, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання та продовження обраних у відношенні обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання їх під вартою не перестали існувати і продовжують зберігатися, а саме: існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам і забезпечити дієвість судового розгляду кримінального провадження. З урахуванням неможливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для скасування чи зміни обраних у відношенні обвинувачених запобіжних заходів на більш м`які та необхідність продовження дії раніше обраного у відношенні них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку останніх і дієвість судового розгляду кримінального провадження. Суд виходив з того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_10 мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якого свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя суду першої інстанції врахував відомості про особу обвинувачених., які офіційного джерела доходу не мали, що вказує про наявність ризику можливого вчинення ними інших корисливих злочинів.

Оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочинів, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими, підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим злочинів, а також враховуючи, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 офіційно не працевлаштовані та постійних доходів не мають, слідчий суддя вважав, що застосування до цих обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Суд першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотаннях прокурора, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо обвинувачених виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останні обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєнні яких вони обвинувачуються, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. The United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Перевіряючи доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу обвинувачених.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 255 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судима, одружений, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований; відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений; відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, а також враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих обвинуваченим злочинів, а тому, усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що вони можуть переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин вбачається, що прокурором поза розумним сумнівом доведено наявність вищенаведених ризиків. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно обвинувачення, які інкримінуються ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення, а також життя, здоров`я недоторканності і безпеки людини, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено докази, надані прокурором та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу обвинувачених, їх вік та сімейний стан. При цьому, висновки суду першої інстанції належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що застосування щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченим іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду відповідно до ст. 28 КПК України, враховуючи тривалий термін перебування обвинувачених під вартою.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді