Справа № 453/36/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/247/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу вирішено не обирати.

Речові докази: лісопродукцію породи «Смерека» в кількості 21 шт. довжиною 6 м в кількості 12 шт., 5 м в кількості 2 шт., 4 м в кількості 2 шт., 4.8 м в кількості 1 шт., 4.6 м в кількості 1 шт., 3.4 м в кількості 1 шт., 2.7 м в кількості 1 шт., 2 м в кількості 1 шт., загальною кубомасою 3,993 м. куб. - конфісковано у власність держави; автомобіль марки «ЗІЛ 157», який знаходиться на арешт майданчику ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, повернуто фактичному користувачу ОСОБА_7 ; бензопилу марки «STIHL M-250С» оранжевого кольору, який знаходиться в камері зберігання ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області конфісковано у власність держави.

Вирішено питання з арештом майна.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 11.10.2022 року близько 13 год., маючи умисел на незаконну порубку лісу, керуючись корисливим мотивом, прибув у лісовий масив на території села Тухолька Стрийського району Львівської області, а саме в кварталі №14 виділ №13 Бескидського лісництва Державного підприємства «Славське лісове господарство», де порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, маючи умисел на незаконну порубку дерев у лісі, з метою заготівлі деревини та подальшого її використання в господарстві для власних потреб, всупереч вимогам п.п.2,3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого постаново КМУ №761 від 23.05.2007 року, ст. 69 Лісового кодексу України, без виданих уповноваженим органом документів (лісорубного квитка, ордеру), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою ручного інструменту, оснащеного двигуном внутрішнього згоряння, типу ланцюгової бензопили марки «STIHL 250C», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку чотирьох дерев породи «Смерека», діаметр пнів яких згідно польової перелікової відомості становить 25 см, 29 см, 30 см, 43 см, які на місці рубки, використовуючи бензопилу марки «STIHL 250C», порізав на 21 колоду довжиною 6 метрів 12 штук, 5 метрів 2 штуки, 4 метра 2 штуки, 4.8 метра 1 штука, 4.6 метра 1 штука, 3.4 метра 1 штука, 2.7 метрів 1 штука, 2 метри 1 штука.

Після чого, ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев, за допомогою автомобіля марки «ЗІЛ 157» (номер двигуна НОМЕР_1 ), без номерних знаків, загрузив вищевказану деревину породи «Смерека», загальною кубомасою 3.993 метри кубічних на зазначений вантажний автомобіль та почав перевозити з лісового масиву в напрямку с. Тухолька Стрийського району Львівської області.

Під час незаконного перевезення деревини по сільській дорозі з місця незаконної порубки до с. Тухолька Стрийського району Львівської області ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції.

В подальшому 21 колоду деревини породи «Смерека» загальною кубомасою 3.993 метри кубічних вилучені органом досудового розслідування та поміщені на зберігання на арешт майданчик ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області.

Внаслідок незаконної порубки чотирьох сироростучих дерев породи «Смерека» на території села Тухолька Стрийського району Львівської області, а саме в кварталі №14 виділ №13 Бескидського лісництва Державного підприємства «Славське лісове господарство», ОСОБА_7 заподіяв істотну шкоду інтересам держави в особі Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області на суму 26 318, 42 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 246 КК України, тобто незаконну порубку дерев у лісі, перевезення та зберігання зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Сколівського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року скасувати в частині вирішення питання речових доказів; ухвалити в цій частині новий вирок, яким речовий доказ, а саме: автомобіль марки «ЗІЛ 157» (номер двигуна НОМЕР_2 ), який знаходиться на арешт-майданчику ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, конфіскувати в дохід держави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок та вирішуючи долю речових доказів, зокрема, автомобіля марки «ЗІЛ 157», який знаходиться на території арешт-майданчика ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, повернув ОСОБА_7 , допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, незважаючи на те, що цей речовий доказ є знаряддям вчинення останнім кримінального правопорушення незаконної порубки дерев, повернув його обвинуваченому, а не конфіскував, чим допустив істотні порушення вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив повернути йому транспортний засіб.

Представник потерпілого Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. 24 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява про проведення апеляційного розгляду без його участі.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності представника потерпілого.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 246 КК України, доведеність його вини, законність та справедливість за видом та розміром призначеного йому покарання ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Водночас, доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущеного судом першої інстанції при вирішенні питання про речові докази, колегія суддів вважає такими, що знайшли своє підтвердження у межах апеляційного розгляду.

Так, згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які зокрема передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а згідно з п. 1 ч. 2 цієї норми закону спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК).

Згідно з ч.ч. 9-10 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Таким чином, зазначені норми закону визначають, що майно, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення у будь-якому випадку підлягає спеціальній конфіскації, за єдиним винятком якщо власник (законний володілець) майна не знав і не міг знати про незаконне використання цього майна.

Верховний Суд у своїй постанові від 9 квітня 2019 року у справі №138/2740/16-к звернув увагу на те, що перед тим, як визначити справедливий баланс між інтересом особи, котрій належить майно, та інтересом суспільства у боротьбі зі злочинністю, суд, вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію, має перш за все встановити, чиї майнові інтереси постраждають у випадку конфіскації такого майна.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного вироку, автомобіль марки «ЗІЛ 157» (номер двигуна НОМЕР_1 ), який знаходиться на території арешт-майданчику ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, використовувався обвинуваченим при вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто зазначений транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, яке використовувалось ОСОБА_7 .

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №19 від 23 січня 1996 року, ОСОБА_7 придбав автомашину «ЗІЛ 157» за дев`яносто один мільйон чотириста вісімнадцять тисяч карбованців. Таким чином, зазначений транспортний засіб належить на праві власності обвинуваченому.

За таких обставин, призначивши покарання обвинуваченому, суд не мав жодних правових підстав для повернення йому безпосереднього знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, не можна погодитись із доводами апеляційної скарги прокурора щодо необхідності виправлення вказаної помилки, допущеної судом першої інстанції, шляхом скасування вироку у відповідній частині, з ухваленням нового вироку.

Так, перелік підстав для скасування вироку суду першої інстанції з ухваленням нового вироку визначений ч. 1 ст. 420 КПК України, відповідно до якої такими підставами є: 1) необхідність застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідність застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

В ході апеляційного перегляду зазначених підстав не встановлено, не наведено таких і в апеляційній скарзі.

При цьому за правилами ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, що прямо зазначені у вказаній нормі закону, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що спеціальна конфіскація не входить до переліку кримінальних покарань, визначеного ст. 51 КК України, та рішення про неї згідно з ч. 4 ст. 374 КПК приймається разом з рішеннями щодо речових доказів і документів. Таким чином, її належить вважати спеціальною формою розпорядження грошима, цінностями та іншим майном, що відповідають ознакам ч. 1 ст. 96-2 КК, а отже застосування спеціальної конфіскації не може розцінюватись як призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Крім того, з положень п. 3 ч. 1 ст. 408 КК України випливає, що виправлення помилки, допущеної судом першої інстанції, яка стосується лише майнових інтересів обвинуваченого та не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, здійснюється шляхом зміни вироку навіть у тому випадку, якщо при цьому майнові інтереси обвинуваченого зазнають додаткових обмежень.

На підставі викладеного колегія суддів, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, не знаходить підстав для скасування вироку в частині вирішення питання про речові докази, з ухваленням у цій частині нового вироку, та вважає за необхідне виправити допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність шляхом зміни оскаржуваного вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення питання речових доказів змінити.

Автомобіль марки «ЗІЛ 157», який знаходиться на арешт майданчику ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, конфіскувати в дохід держави.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4