у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
03.03.2023 близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 на узбіччі дороги по вул. Героїв Крут у м. Полтаві знайшов, тим самим незаконно придбав, психотропну речовину амфетамін та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, помістив її до лівої кишені своєї куртки та зберігав для власного вживання без мети збуту.
У подальшому, 03.03.2023 близько 17 год. 19 хв. перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Героїв Крут напроти будинку 30 ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав один зіп-пакет, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,178 г, яку ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, як вчинення умисних дій, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту.
Під час досудового розслідування між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , було укладену угоду про визнання винуватості від 29.03.2023, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, погодився на призначення узгодженого покарання та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди. Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним та усвідомленим з його сторони, без застосування погроз, насильства.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримала затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 в суді наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого, без застосування будь-якого примусу.
На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченим, його пояснень в ході судового засідання, суд вважає повністю доведеним факт скоєння та вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд наголошує, що об`єктивність та повнота матеріалів досудового слідства учасниками судового провадження в судовому засіданні не оспорювалась.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України, оскільки він умисно, незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, віднесене до кримінальних проступків, шкода за яким завдана державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
У відповідності до ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді обмеження волі, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У таких випадках, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (частини 3-4 статті 75 КК України).
Отже, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, що належить до проступків та особу обвинуваченого, вважає необхідним визначити ОСОБА_4 іспитовий строк мінімальним терміном з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 1132,68 грн.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на що, керуючись положеннями ст.ст.373, 374, 474-475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.03.2023 між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1132,68 грн.
Речові докази по справі:
психотропну речовину, яка знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (м. Полтава, вул.Стрітенська, 16) знищити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1