ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1501/23 Справа № 220/378/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000188 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 січня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Новосілка, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, який є ФОП, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

24.08.1991 р. Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 р. вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р. Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 р. поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31.05.1997 р. відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань по Заключному акту Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 р. № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 р. № 42 ФЗ). Відповідно до ст. ст. 2-3 зазначеного договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996 р., визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади та Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Своїх злочинних цілей представники влади і ЗС РФ вирішили досягти зокрема шляхом створення і фінансування терористичної організації на території України.

Так, 07 квітня 2014 року в м. Донецьку Донецької області під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади РФ та ЗС РФ створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»). Координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове, матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою здійснюється невстановленими на цей час представниками влади та ЗС РФ, окремими іноземними громадянами, а також окремими суб`єктами господарської діяльності та громадянами України, лояльно налаштованими до ідей та діяльності «ДНР».

Указана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки; чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організацій; а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників силового блоку терористичної організації «ДНР» покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО та ООС, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку терористичних організацій «ДНР» та організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на інший території України;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами,

вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО/ООС та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ДНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

Водночас на учасників політичного блоку терористичної організації «ДНР» покладаються обов`язки:

- створення так званих «органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності;

- видача документів, які мають ознаки нормативно-правових актів, від імені нелегітимних «органів державної влади «ДНР»;

- організація та проведення незаконних референдуму та виборів на територіях, підконтрольних «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення Донецької області щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії між лідерами «ДНР», представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам АТО/ООС;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції, та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» та для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене «Донецька народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією. При цьому, терористична діяльність охоплює зокрема організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у них (ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»).

07.04.2014 р. за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань, яка тривала до 30 квітня 2018 року та надалі отримала формат «операції Об`єднаних сил».

З квітня 2014 року учасники терористичної організації «ДНР», реалізуючи злочинний умисел представників влади РФ і ЗС РФ щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників, здійснюють захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької області, акти застосування збройної сили проти держави України, чинять збройний опір військовослужбовцям Збройних Сил України та правоохоронним органам України, задіяним у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Як наслідок, частина території Донецької області опинилась під контролем представників терористичної організації «ДНР» та відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-УІІІ від 17.03.2015 р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постанови Верховної Ради України № 252-УІІІ від 17.03.2015 р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Закону України від 18.01.2018 р. «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» набула статусу тимчасово окупованої території.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженім Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-УІІІ, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄЄ, СІЛА, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 року за № 106-УІП, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 р. за № 1597-УІІ, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 р. за № 337-УІІІ, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 р. за № 1596-УІІ, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 р. за № 145-УІІІ.

Факт створення «ДНР» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЕ від 12.10.2016 р. При цьому в Резолюції зазначено, що «ДНР» та всі її «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом.

З метою сприяння насильницькій зміні меж території України, на виконання завдань силового блоку терористичної організації «ДНР» з квітня 2014 року на частині території Донецької області групами осіб, які здійснювали захоплення адміністративних будівель органів державної влади України та правоохоронних органів України на території Донецької області, після незаконного заволодіння зброєю та бойовими припасами із зазначених будівель, утворено ряд не передбачених законом збройних формувань (далі по тексту - НЗФ), що увійшли до складу силового блоку терористичної організації «ДНР», зокрема «министерство государственной безопасности» (далі за текстом - «МГБ ДНР»).

Метою та завданнями вищевказаних НЗФ у складі т.зв. «силового блоку» терористичної організації «ДНР» є підбір та вербування осіб серед мешканців Донецької області, зокрема осіб, які проживають на підконтрольній державній владі України території, для сприяння останніми діяльності терористичної організації «ДНР» шляхом збору даних щодо переміщення, розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, для подальшого використання під час ведення військових дій проти України.

У подальшому, 24.02.2022 р. військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та продовжили окупацію частини території України. При цьому до участі у військовій агресії Російської Федерації проти України керівництвом окупаційної адміністрації РФ задіяно створені на тимчасово окупованій території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, ОСОБА_8 приблизно 27.02.2022 р. в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, під час телефонної розмови зі своїм знайомим надав згоду на подальше спілкування з раніше незнайомою особою, якого встановлено як «оперуповноваженого 1 відділу 1 управління контррозвідки МГБ ДНР» (стосовно якого досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні).

Через деякий час цього ж дня ОСОБА_8 надійшов дзвінок у месенджер «Теlеgrаm» з номеру телефону НОМЕР_1 від «оперуповноваженого 1 відділу 1 управління контррозвідки МГБ ДНР» ОСОБА_9 , який, представившись «ОСОБА_12», запропонував ОСОБА_8 надавати йому інформацію про певні будівлі, об`єкти, споруди та ділянки місцевості, розташовані в районі смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, на що останній надав свою згоду.

Також ОСОБА_9 повідомив свій додатковий номер телефону НОМЕР_2 та те, що після отримання завдання ОСОБА_8 буде необхідно за допомогою свого мобільного телефону та застосунку «Google Mаps» встановлювати відповідні мітки на електронній карті, робити скріншноти та надсилати їх за допомогою месенджеру «Теlеgrаm». При цьому, з метою конспірації, ОСОБА_8 повинен зберегти номери телефонів ОСОБА_9 в записній книжці під вигаданим ім`ям.

Крім того, ОСОБА_9 надав ОСОБА_8 інструкції, відповідно до яких спілкування між ними буде відбуватися лише за допомогою месенджерів «Теlеgrаm» та «Signal», а після виконання завдання ОСОБА_8 . муситиме видаляти із месенджерів листування, а також видаляти зроблені скріншоти з «галереї» свого телефону.

На виконання отриманих вказівок ОСОБА_8 зберіг номери телефонів ОСОБА_9 у записній книжці свого телефону під іменем « ОСОБА_10 » (російською), а спілкування із ним в подальшому підтримував лише за допомогою месенджера «Теlеgrаm».

Приблизно 05.03.2022 р. в денний час доби (більш точні час та дата органом досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_8 , перебуваючи в районі смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, діючи умисно, на виконання вказівки, отриманої від ОСОБА_9 , здійснив збір інформації про місце розташування трьох найвищих висот, що знаходяться: 1) біля виїзду із смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області в бік м. Гуляй Поле Пологівського району Запорізької області; 2) в районі с. Роздольного Волноваського району Донецької області; 3) в районі с. Шахтар Волноваського району Донецької області.

Того ж дня ОСОБА_8 здійснив передачу даної інформації ОСОБА_9 за допомогою вищевказаного способу зв`язку з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані представниками НЗФ «ДНР» та ЗС РФ для подальшого ведення бойових дій на території України.

Приблизно 10.03.2022 р. в денний час доби (більш точні час та дата органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в районі смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, діючи умисно, на виконання вказівки, отриманої від ОСОБА_9 , здійснив збір інформації про місце розташування колишніх майстерень з ремонту сільськогосподарської техніки, які знаходяться на виїзді із смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області в бік с. Богатир Волноваського району Донецької області.

Того ж дня ОСОБА_8 здійснив передачу даної інформації ОСОБА_9 за допомогою вищевказаного способу зв`язку з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані представниками НЗФ «ДНР» та ЗС РФ для подальшого ведення бойових дій на території України.

Приблизно 20.03.2022 р. в денний час доби (більш точні час та дата органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в районі смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, діючи умисно, на виконання вказівки, отриманої від ОСОБА_9 , здійснив збір інформації про місце розташування на той момент непрацюючого аеродрому, що знаходиться на виїзді із смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області в бік с. Богатир Волноваського району Донецької області.

Того ж дня ОСОБА_8 здійснив передачу даної інформації ОСОБА_9 за допомогою вищевказаного способу зв`язку з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані представниками НЗФ «ДНР» та ЗС РФ для подальшого ведення бойових дій на території України.

Також 03.04.2022 р. в денний час доби (більш точні час та дата органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в районі смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, діючи умисно, на виконання вказівки, отриманої від ОСОБА_9 , здійснив збір інформації про місце розташування колишнього заводу з виготовлення консервів, будівля якого знаходиться поблизу виїзду із смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області в бік м. Маріуполя Донецької області.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що вирок незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що він не підтримував «ДНР», а лише спілкувався з ОСОБА_9 . Зазначає, що фактичне його затримання було 03.04.2022 р., хоча відомості в ЄРДР внесено лише 06.04.2022 р., а протокол затримання складений 07.04.2022 р. о 09-20 год. Затримання відбулось за підозрою у вчиненні ним злочину, пердбаченого ч. 2 ст. 111 КК України; телефон вилучили працівники СБУ 03.04.2022 р. та з цього часу він перебував у них, а тому ймовірно докази сфабриковані. Зауважує, що у заступника прокурора Донецької області ОСОБА_11 не було повноважень виконувати функції слідчого судді. Просить вирок скасувати та постановити новий, яким визнати його винним за ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зауважує, що вирок суду незаконний. Посилається на відсутність доказів участі ОСОБА_8 у діяльності т.з. «ДНР», втім в його діях вбачається склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України. Звертає увагу на наявні порушення при затриманні в порядку ст. 208 КПК України та відсутність перевірки недозволених методів слідства. Зауважує, що телефон ОСОБА_8 вилучався працівниками служби безпеки та подальші докази недопустимі; відмічає порушення, допущені прокурором при виконанні функції судді. Просить вирок скасувати та постановити новий, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав їх необґрунтованими та просив відмовити в їх задоволенні.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Ст. 370 КПК України встановлено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини провадження, дослідив наявні в матеріалах провадження докази і прийшов до висновку про доведення вини ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, з яким погоджується колегія суддів.

В обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_8 покладено наступні докази:

- висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи № 36 від 14.04.2022 р.;

- протокол огляду матеріалів виконання комп`ютерно-технічної експертизи від 26.04.2022 р. та додатків до нього;

- протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 22.05.2022 року, додатки та відеозапис до нього;

- постанова слідчого від 29.05.2022 року, якою співробітникам Волноваського РВ 2 Управління (з дислокацією в м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях надано доручення встановити особу користувача месенджера «Телеграм» мобільного телефону НОМЕР_1 з позивним « ОСОБА_12 »;

- інформацією начальника Волноваського РВ 2 Управління (з дислокацією в м. Маріуполі Донецької області) ГУСБ України в Донецькій та Луганській областях від 10.06.2022 р. та 26.07.2022 р., наданою на виконання зазначеної вище постанови про проведення слідчих (розшукових) дій, згідно якої встановлено, що користувачем номеру телефону НОМЕР_1 з позивним « ОСОБА_12 » є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює в НЗФ «МГБ ДНР»;

- лист заступника командувача підрозділу ЗСУ від 12.06.2022 р. про розташування Збройних сил України;

- протокол огляду інтернет-сторінки від 30.06.2022 року;

- протокол огляду від 21.08.2022 року, в ході якого здійснено огляд документів, отриманих в ході тимчасового доступу до речей і документів ПрАТ «ВФ Україна», записаних на оптичному диску.

Відносно доводів апеляційної скарги сторони захисту щодо незаконного затримання та процесуальних порушень під час затримання ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду прокурором долучено постанову слідчого третього відділу ТУ ДБР у місті Краматорську від 04.05.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000042 від 18.02.2023 року за ч. 2 ст. 365 КК України. Зі змісту даної постанови вбачається, що слідчим ДБР допитано безпосередньо ОСОБА_8 , який пояснив, що насильницьких дій відносно нього не застосовувалось, однак підтвердив факт затримання 03.04.2022 року. Допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - особи, які мають статус обвинувачених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки, які зі слів ОСОБА_8 07.04.2022 р. дізналися про порушення, допущені працівниками служби безпеки при затриманні останнього, при цьому опис подій з боку даних свідків не був деталізованим та послідовним. Слідчим ДБР також допитано працівників ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях: оперуповноваженого ОСОБА_16 , слідчих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які вказали, що жодних недозволених методів слідства до затриманого ОСОБА_8 з боку працівників правоохоронних органів не здійснювалось, під час спілкування з ними ОСОБА_8 не повідомляв про порушення його прав, психологічне або фізичне насильство з метою змушення надання показів. Крім того, допитано прокурора ОСОБА_6 , який здійснював нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування та підтримував публічне обвинувачення в кримінальному провадженні № 0000188, який пояснив, що до нього як до прокурора ОСОБА_8 не звертався з повідомленням про застосування щодо нього недозволених методів слідства, під час розгляду питань про обрання/продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ані заступнику прокурора Донецької області, ані слідчому судді ОСОБА_8 не заявляв про застосування щодо нього недозволених методів слідства.

В ході всебічного та неупередженого досудового розслідування слідчим ДБР не отримано доказів, достатніх для повідомлення про підозру, тому кримінальне провадження № 0000042 за ч. 2 ст. 365 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ознак складу кримінального правопорушення.

Проаналізувавши вказане рішення слідчого ДБР, колегія суддів вважає, що даною перевіркою спростовано не лише застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 недозволених методів слідства, а й підтверджено відсутність порушень під час затримання ОСОБА_8 у м. Велика Новосілка. За таких обставин дані доводи апеляційних скарг є безпідставними.

Щодо посилань апеляційних скарг сторони захисту про відсутність підстав у заступника прокурора Донецької області обирати запобіжний захід, оскільки він не є слідчим суддею, колегія суддів зазначає наступне. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України (в редакції станом на 07.04.2022 р.) на період дії військового стану, у разі неможливості слідчим суддею здійснювати свої повноваження, керівник органу прокуратури виконує такі повноваження, зокрема щодо обрання/зміни/продовження запобіжного заходу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України керівником органу прокуратури є Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Таким чином, враховуючи що станом на 07.04.2022 р. в Донецькій області тривали інтенсивні бойові дії, колегія суддів вважає, що заступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_19 діяв у межах п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, тому доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Посилання апеляційних скарг щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 зі ст. 258-3 на ст. 114-2 КК України є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_8 інкримінується участь в терористичній організації шляхом передання відомостей про місце розташування військових Збройних сил України, тощо. Період інкримінованих дій з 27.02.2022 р. Станом на 27.02.2022 р. закон України про кримінальну відповідальність не містив правової норми, передбаченої ст. 114-2 КК України, що передбачає відповідальність за несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану. Отже, на момент вчинення ОСОБА_8 протиправних дій, його дії відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України підпадали під кваліфікацію злочину, передбаченого ст. 258-3 КК України. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В ході апеляційного розгляду стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували час вилучення телефону у ОСОБА_8 . В той же час згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений видав телефон 07.04.2022 р., перебуваючи в м. Покровську. Даний доказ спростований не був, а отже колегія суддів вважає інформацію щодо добровільної видачі телефону саме 07.04.2022 р. істиною.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг необґрунтованими.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду судом першої інстанції не допущено, вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано, у зв`язку з чим підстав для скасування або зміни вироку немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 січня 2023 рокувідносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою протягом трьох місяців з дня отримання копії рішення суду.

Судді: