Справа № 642/2168/22
Провадження № 1-кс/642/2137/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , озглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000567 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно вилучене 20.07.2023 у період часу з 07 год. 26 хв. по 09 год. 52 хв. під час проведення обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - заяву про виплату пенсій або грошової допомоги від 31.03.2022 на 1 арк.; передаточный акт квартиры від 11.10.2016 між ОСОБА_5 и ОСОБА_6 - на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договоркупли продажи від 26.07.2021 между ОСОБА_7 и ОСОБА_8 на 1 арк.; договір дарування від 13.06.2020 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (№ 2253) на 1 арк.; расписку від 27.10.2017 між покупцем ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_10 на 1 арк.; договор-обязательство заключить договор купли продажи від 28.09.2015 між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_11 на 1 арк.; договір № 469887 від 11.01.2013 за банківським продуктом «Національна картка» на 1 арк.; дополнительное соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи от 18.08.2020 між продавцем ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи (копія) від 18.08.2020 між ОСОБА_13 та покупцем ОСОБА_5 на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи від 28.07.2020 між продавцем ОСОБА_12 та покупцем ОСОБА_5 на 1 арк., шляхом заборони його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вказані речі мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000567 від 07.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_14 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) проведено державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: гараж літ.«Я-1» у дворі житлового будинку по

АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв.м., на підставі договорів дарування від 01.10.2020 (реєстрові №№4563, 4566) часток (по 1/2) вказаного гаража, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15 (державну реєстрацію права власності проведено 01.10.2020 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номери відомостей про речове право на частки гаража: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ); житловий будинок літ.«А-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , загальною площею 73,3 кв.м., на підставі договору дарування від 09.11.2021 (реєстровий №6064), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15 (державну реєстрацію права власності проведено 08.12.2021 державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_16 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120, номер відомостей про речове право - 46001133).

У подальшому, в період часу з 01.03.2022 по 07.07.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), у зв`язку з тим, що через повномасштабне вторгнення 24.02.2022 збройних сил російської федерації на територію України ОСОБА_14 з 01.03.2022 з міркувань безпеки перебувала поза межами Харківської області (з 02.03.2022 перебувала на постійній основі у м. Вінниці, де 01.04.2022 отримала статус внутрішньо переміщеної особи), у її баби (з боку батька) ОСОБА_4 та інших, невстановлених на теперішній час досудовим розслідуванням осіб, за невстановлених обставин виникли злочинний умисел і корислива мета, спрямовані на заволодіння шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, вищевказаним нерухомим майном (право власності на яке на той час було зареєстроване за ОСОБА_14 ) шляхом підписання договорів дарування згаданого майна від імені законної власниці (без її відома) на користь ОСОБА_4 .

Задля створення враження про те, що дарувальником за відповідними договорами виступатиме саме ОСОБА_14 , її баба ОСОБА_4 та інші, невстановлені на теперішній час досудовим розслідуванням особи розробили злочинний план, який передбачав, що під час нотаріального посвідчення договорів дарування згаданого майна їх підписання зі сторони дарувальника здійснюватиметься підставною особою, яка видаватиме себе нотаріусу за ОСОБА_14 з використанням підроблених (зімітованих під оригінали) паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків на ім`я останньої.

Виконуючи відведену їй роль у реалізації вказаних злочинного умислу і попередньо досягнутої з невстановленими особами домовленості, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про перебування її онуки ОСОБА_14 поза межами Харківської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинила ряд юридично значимих дій.

Зокрема, для отримання підроблених (зімітованих під оригінали) паспорта громадянина України та картки фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою їх подальшого використання шляхом надання від імені останньої приватному нотаріусу для посвідчення правочинів із нерухомим майном, ОСОБА_4 завчасно надала невстановленій у ході досудового слідства особі (особам) персональні дані та зразки особистих документів своєї онуки ( ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також вказівку про виготовлення згаданих підроблених (зімітованих під оригінали) офіційних документів.

У подальшому, за здійсненого ОСОБА_4 у вищевказаний спосіб (шляхом надання засобів і вказівок) сприяння у вчиненні підроблення офіційних документів, невстановленою особою (особами) за невстановлених обставин виготовлено та надано їй для подальшого використання наступні підроблені (зімітовані під їх оригінали) документи: паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Червонозаводським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 28.03.2015 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку фізичної особи - платника податків, видану ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 01.09.2008 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому ОСОБА_4 07.07.2022 (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка видавала себе за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибула до офісу приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_15 (АДРЕСА_3) з метою нотаріального посвідчення договорів дарування нерухомого майна на свою користь та, як учасниця відповідних правочинів, особисто надала вказаному нотаріусу усі документи, необхідні для нотаріального посвідчення відповідних договорів, у тому числі завідомо для неї підроблені (зімітовані під оригінали): паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Червонозаводським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 28.03.2015 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку фізичної особи - платника податків, видану ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 01.09.2008 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином ОСОБА_4 використала зазначені, завідомо для неї підроблені документи.

Продовжуючи в цей же день в офісі згаданого нотаріуса реалізацію попередньо узгодженого злочинного плану, діючи згідно завчасно розподілених ролей: невстановлена на теперішній час досудовим розслідуванням підставна особа видала себе шляхом обману нотаріуса (замовчування правдивих відомостей про свою особу та повідомлення неправдивих відомостей про те, що є ОСОБА_14 ) за дарувальника ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та виконала (зімітувала) від імені та без відома останньої підписи зі сторони дарувальника у договорах дарування вищевказаних житлового будинку та гаража; ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що фактичним підписантом згаданих договорів є не її онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інша особа (з якою вона попередньо домовилась про заволодіння нерухомим майном), видала себе за обдаровувану шляхом обману нотаріуса (замовчала правдиві відомості про те, що особа, яка виступала на стороні дарувальника, фактично не є її онукою ОСОБА_14 , а також повідомила неправдиві відомості про те, що вказана особа є ОСОБА_14 ).

У цей же день (07.07.2022) на підставі, зокрема, вказаних підроблених документів, за якими встановлювалася особа дарувальника, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15 (введеним спільними узгодженими діями осіб, які звернулись для проведення нотаріальних дій, в оману щодо особи, яка фактично виступала на стороні дарувальника) посвідчено договори дарування нерухомого майна та на підставі цих договорів проведено за заявами обдаровуваної державну реєстрацію права власності на це майно, а саме: договір дарування від 07.07.2022 (реєстровий №989) між дарувальником ОСОБА_14 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та обдаровуваною ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ). За змістом цього договору дарувальник передала у власність (в дар) своїй бабусі житловий будинок літ.«А-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , загальною площею 73,3 кв.м. (державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 за особисто поданою заявою останньої від 07.07.2022 за №51671807 проведено 07.07.2022 о 15 год. 22 хв. 20 сек. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120, номер відомостей про речове право - 47267722); договори дарування від 07.07.2022 (реєстрові №№992, 995) між дарувальником ОСОБА_14 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та обдаровуваною ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ). За змістом цих договорів дарувальник передала у власність (в дар) своїй бабусі частки (по за кожним договором) гаража літ.«Я-1» у дворі житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв.м. (державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 за особисто поданими заявами останньої від 07.07.2022 за №№51672057, 51672355 проведено 07.07.2022 о 15 год. 30 хв. 03 сек. та о 15 год. 39 хв. 20 сек. відповідно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номери відомостей про речове право на частки гаража: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ).

Після проведення за нею державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, ОСОБА_4 реалізувала свої злочинний умисел і корисливу мету, а також попередньо досягнуту з невстановленими на теперішній час особами домовленість, спрямовані на заволодіння шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, нерухомим майном, зареєстрованим на праві власності за ОСОБА_14 .

При цьому, усвідомлюючи, що законним власником житлового будинку літ.«А-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120) є її онука ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , продовжуючи діяти шляхом обману, відчужила вказаний будинок добросовісному набувачу ОСОБА_17 (повідомивши останньому неправдиві відомості про те, що вона є законним власником будинку, а також замовчавши перед набувачем і нотаріусом відомості про те, що право власності на будинок зареєстроване за нею 07.07.2022 в результаті обману) за договором купівлі-продажу від 11.08.2022, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15 (реєстровий №1354) в офісі останнього за вищевказаною адресою. У цей же день згаданим нотаріусом проведено державну реєстрацію права власності на означений житловий будинок за ОСОБА_17 (номер відомостей про речове право - 47562652). Отриманими за вказаним договором від покупця грошовими коштами в сумі 621 тис. грн. ОСОБА_4 та інші, невстановлені на теперішній час досудовим розслідуванням особи, розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою у групі з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, своїми умисними діями заволоділа чужим нерухомим майном, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на суму ринкової вартості згаданого майна.

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №18915 від 28.06.2023, ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 73,3 кв.м., станом на 07.07.2022, без врахування ремонту, складає 1 млн. 185 тис. 1 грн., а ринкова вартість гаража літ.«Я-1» у дворі житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв.м., станом на 07.07.2022, без врахування ремонту, складає 339 тис. 606 грн. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди становить 1 млн. 524 тис. 607 грн.

Відповідно до ч.4 примітки до ст.185 КК України у ст.190 цього Кодексу у особливо великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину (станом на 2022 рік - 744 300 грн. і більше).

20.07.2023 у період часу з 07 год. 26 хв. по 09 год. 52 хв., проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 14.07.2023 року, по справі №642/2168/23, провадження №1-кс/642/2081/23. Дозвіл слідчого судді був наданий на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення наступних речей: чорнових записів, документів із підписами ОСОБА_4 , рукописних текстів, виконаних нею (для проведення почеркознавчої експертизи), паперових документів, носіїв інформації, електронних документів, які містяться в комп`ютерній техніці, мобільному телефоні (телефонах), стосовно буд. АДРЕСА_2 та гаражу літ. «Я-1», що знаходиться у дворі за адресою: АДРЕСА_1 , яке може мати значення для встановлення відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

В ході проведення обшуку було вилучено наступне: заява про виплату пенсій або грошової допомоги від 31.03.2022 на 1 арк.; передаточный акт квартиры від 11.10.2016 між ОСОБА_5 и ОСОБА_6 - на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договоркупли продажи від 26.07.2021 между ОСОБА_7 и ОСОБА_8 на 1 арк.; договір дарування від 13.06.2020 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (№ 2253) на 1 арк.; расписка від 27.10.2017 між покупцем ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_10 на 1 арк.; договор-обязательство заключить договор купли продажи від 28.09.2015 між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_11 на 1 арк.; договір № 469887 від 11.01.2013 за банківським продуктом «Національна картка» на 1 арк.; дополнительное соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи от 18.08.2020 між продавцем ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи (копія) від 18.08.2020 між ОСОБА_13 та покупцем ОСОБА_5 на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи від 28.07.2020 між продавцем ОСОБА_12 та покупцем ОСОБА_5 на 1 арк.

Вказані вище документи були належним чином упаковані до одного паперового конверту із пояснювальним написом та підписами учасників слідчої дії, у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно зі ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Крім того, відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також відповідно до ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди тощо.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

У випадку, передбаченому п.4 ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність накласти арешт на вищевказані документи.

Вищевказані документи матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вищевказане визнано документами доказами по даному кримінальному провадженню, оскільки встановлено достатньо об`єктивних підстав вважати, що вилучені документи можуть використовуватись, як фактичний доказ під час досудового розслідування та в подальшому судового розгляду.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Під час проведення досудового розслідування встановлено достатньо об`єктивних підстав вважати, що вищевказані вилучені документи могли зберегти на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту зумовить труднощі в частинні встановлення істини у кримінальному провадженні, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, знищене, що унеможливить призначення та проведення необхідних судових експертиз (судової почеркознавчої експертизи).

На підставі викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Власника майна у судове засідання не з`явилася, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності власника майна на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно-документи.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000567 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 20.07.2023 у період часу з 07 год. 26 хв. по 09 год. 52 хв. під час проведення обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - заяву про виплату пенсій або грошової допомоги від 31.03.2022 на 1 арк.; передаточный акт квартиры від 11.10.2016 між ОСОБА_5 и ОСОБА_6 - на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договоркупли продажи від 26.07.2021 между ОСОБА_7 и ОСОБА_8 на 1 арк.; договір дарування від 13.06.2020 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (№ 2253) на 1 арк.; расписку від 27.10.2017 між покупцем ОСОБА_5 та продавцем ОСОБА_10 на 1 арк.; договор-обязательство заключить договор купли продажи від 28.09.2015 між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_11 на 1 арк.; договір № 469887 від 11.01.2013 за банківським продуктом «Національна картка» на 1 арк.; дополнительное соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи от 18.08.2020 між продавцем ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи (копія) від 18.08.2020 між ОСОБА_13 та покупцем ОСОБА_5 на 1 арк.; соглашение о взятии на себя обязательств заключить договор купли-продажи від 28.07.2020 між продавцем ОСОБА_12 та покупцем ОСОБА_5 на 1 арк., шляхом заборони його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вказані речі мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити слідчому СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1