ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/188/23 Справа № 187/1018/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0000143,

Встановила:

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання із застосуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 27 січня 2020 року.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він в середині січня 2020 року, перебуваючи біля кладовища по вул. Шевченко в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, на узбіччі дороги під деревом знайшов поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору у висушеному стані, де розуміючи, що дана речовина є наркотичним засобом, маючи умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, навмисно взяв з собою пакет з речовиною, тим самим придбавши її, після чого навмисно переніс їх до місця мешкання ОСОБА_9 , який не був обізнаний в злочинних намірах ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де навмисно, незаконно зберігав на горищі вказаного домоволодіння для особистого вживання шляхом куріння через сигарету, без мети збуту.

13.03.2020 року працівниками Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час огляду домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 на горищі було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження. Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/1421 від 21.04.2020 надана для дослідження речовина масою 95,400 г. містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 84,343 г.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі вказує, що його було двічі засуджено за одну подію.

Під час апеляційного перегляду справи, обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, вирок суду - скасувати.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши останнє слово ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він не вчиняв даного правопорушення, що його було двічі засуджено за одну і ту ж подію - є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд насамперед послався на покази самого обвинуваченого, який в засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, пояснив, що в січні 2020 року він знайшов пакет із наркотичною речовиною біля кладовища по вул. Шевченка в с. Курилівка та приніс його до свого знайомого ОСОБА_10 в будинок по АДРЕСА_3 , де заховав пакет для власного вживання.

Узгоджені з викривальними показами обвинуваченого ОСОБА_7 дані містяться:

- у протоколі огляду місця події від 13.03.2020 року, проведеного в домоволодінні ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, в якому містяться стебла рослин з листям сіро - зеленого кольору зі специфічним запахом;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.03.2020 року за участю свідка ОСОБА_9 , який вказав, що речовина, яку було виявлено та вилучено на горищі у його домоволодінні по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_7 , який попросив, щоб деякий час у нього полежало, на що він погодився та дозволив покласти речі на горище свого домоволодіння. Що було у пакеті на горищі, який приніс ОСОБА_7 , йому відомо не було;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.04.2020 року за участю ОСОБА_11 , який пояснив, що будинок, де він на горищі зберігав канабіс, розташований по АДРЕСА_3 належить його знайомому ОСОБА_9 , показав на горище, де він зберігав канабіс і показав місце, де він знайшов канабіс;

- у висновку експерта № 19/104-8/1421 від 21.04.2020 року, відповідно до якого речовина масою 95,400 г, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 84,343 г.

- та іншими доказами, зокрема письмовими матеріалами, в їх сукупності.

Наведеними у вироку даними спростовані твердження обвинуваченого про те, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_7 про те, що його було двічі засуджено за одну подію. Будь-яких даних на підтвердження зазначеного факту стороною захисту надано не було.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення, за який його засуджено, а дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність його вини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України в чинній редакції за якою засуджено ОСОБА_7 передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, що з огляду на положення ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст. 284 - 288 КПК України).

Із хронології подій та прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 не ухилявся від слідства та суду, тобто перебіги розгляду провадження не переривалися, а відомості щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за інші кримінальні правопорушення, відсутні.

За змістом ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. При цьому обвинуваченому, як це передбачено ч. 3 ст. 285 КПК України, має бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо, в даному випадку обвинувачений, заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Колегією суддів наголошується, що дотримання, в даному випадку судом, умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим і залежить виключно від настання передбачених законом підстав, зокрема, волевиявлення самого обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального, станом на 08 травня 2023 року сторони кримінального провадження не заявляли клопотань про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник обвинуваченого підтримав позицію обвинуваченого.

Колегія суддів зазначає, що згідно вимог ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України. При цьому таке звільнення особи від покарання за строками давності є обов`язком суду, залежить від настання передбачених ст. 49 КК України правових підстав і не залежить від волевиявлення учасників кримінального провадження.

З огляду на наведене, при настанні строків передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та не встановленні обставин, з якими пов`язано зупинення чи переривання перебігу давності, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, призначеного йому за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Оскільки в даному провадженні ОСОБА_7 звільнений від покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, у колегії суддів відсутні підстави для вирішення питання про призначення йому остаточного покарання з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року. В даному випадку згаданий вирок підлягає самостійному виконанню.

При встановленні колегією суддів наведених обставин, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, - змінити, звільнивши ОСОБА_7 від кримінального покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України - змінити.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Виключити з вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 посилання на призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 - виконувати самостійно.

Судові витрати у даному провадженні за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 19/104-8/1421 від 21.04.2020 року у розмірі 1307,60 грн - віднести за рахунок держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців, в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4