Єдиний унікальний номер справи 185/2471/23
Провадження № 1-кп/185/519/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі судових засідань в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за № 0000890 від 25.10.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Опитне Бахмутського району Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 12.07.2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 4 років позбавлення волі, 17.12.2013 року достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 20 днів;

- 29.03.2018 року направлено обвинувальний акт до суду за ч.3 ст.185 КК України, 17.01.2022 року оголошений в розшук,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, -

за участі

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2022 року приблизно о 18.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому на АДРЕСА_2 - на ґрунті раптово виниклого конфлікту з раніше знайомим місцевим мешканцем, потерпілим ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, наніс не менше дванадцяти ударів руками та ногами в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

- переломів ребер справа по середньо-ключичній лінії - 3,4,5,6 ребер без розриву плеври;

- переломів ребер зліва по передньо-пахвовій лінії - 1,3,4,5,6,7 ребер без розриву плеври; по середньо-пахвовій лінії - 3,4,7 ребер без розриву плеври; по лопатковій лінії - 9,10 з розривом плеври, -

які супроводжувались двобічною кровотечею в плевральні порожнини;

- синців в проекціях переломів ребер.

Як наслідок приблизно о 06.00 годині ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий ОСОБА_7 помер від отриманих тілесних ушкоджень. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_7 стала тупа травма трудної клітини у вигляді множинних переломів ребер, які ускладнилися двобічним гемотораксом, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до настання смерті потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав, суду пояснив, що 06.09.2022 року вдень на лавці біля подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , разом зі знайомими вживав спиртні напої. Приблизно о 17.00 годині до них приєднався потерпілий ОСОБА_7 та став вживати алкоголь разом. Через півгодини він залишив знайомих на вулиці разом з потерпілим, пішов в будинок відпочивати. Коли прокинувся та вийшов на подвір`я, він побачив, що потерпілий ОСОБА_7 намагається викрасти його пральну машину з приміщення літньої кухні на подвір`ї АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 став тікати, а він його наздогнав. Потерпілий вдарив його кулаком по обличчю, розбив ніс. Він в свою чергу завдав ОСОБА_7 5 ударів кулаками в обличчя та по тулубу. Потім вдарив ногою по нозі потерпілого, від чого останній впав та став триматись за колодязь. Він продовжив наносити удари ногами по тулубу потерпілого в область грудної клітини та спини. Під час спричинення ударів потерпілий намагався встати, не чинив ніякий опір. Він витягнув ОСОБА_7 з власного подвір`я на вулицю та покликав сусідів, які в подальшому привели дружину потерпілого. ОСОБА_7 не міг вільно пересуватись. На його думку, це було пов`язано з алкогольним сп`янінням, або внаслідок отриманих травм. Потерпілого погрузили на тачку, його дружина повезла додому. Під час окупації швидка медична допомога не працювала, тому він не викликав її. Вранці наступного дня о 09.00 годині він прийшов додому до потерпілого. Дружина ОСОБА_7 не пустила його та вигнала, потерплий був ще живий. Через декілька години в той день потерпілий ОСОБА_7 помер. Він прийшов до сільського голови. Його затримали солдати окупаційних військ, побили, вивезли за межі села. Визнає, що в результаті його дій настала смерть потерпілого, він щиро кається у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що загиблий потерпілий ОСОБА_7 є її чоловіком. Ввечері в день подій приблизно о 19-20 годині в вересні 2022 року до неї додому прибігла свідок ОСОБА_8 та сповістила про те, що їй треба забрати чоловіка, який сильно побитий. Коли вона прибігла на вулицю біля подвір`я обвинуваченого, ОСОБА_3 продовжував бити чоловіка, який був при свідомості та лежав на землі обличчям донизу, завдавав йому удари руками та ногами. Вона разом зі свідком намагалась погрузити чоловіка на тачку, проте ОСОБА_3 цього не давав зробити, скидав ОСОБА_7 та перевертав його. Обвинувачений пояснював, що її загиблий чоловік начебто до цього зайшов на його приватну територію та вкрав гроші. ОСОБА_3 був в неадекватному стані та дуже агресивним. Зі слів свідків в той день загиблий разом з ОСОБА_9 , її чоловіком ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинуваченим вжили пляшку алкогольного напою. Свідки допомогли занести чоловіка до будинку, в нього була рясна кровотеча, перебито перенісся, він стогнав та скаржився на біль. Вранці 7 вересня 2022 року о 5-6 годині чоловік помер. При визначені покарання обвинуваченому у разі визнання його винуватим у смерті її чоловіка вважає, що останній заслуговує на покарання, визначене законом. Загиблий чоловік не був конфліктною людиною, вживав спиртні напої, але був завжди в адекватному стані, ніяких крадіжок не вчиняв, стосунків з обвинуваченим ніяких не підтримував.

Свідок ОСОБА_12 під час допиту повідомив, що після інкримінованих подій до нього, як до голови села, прийшов обвинувачений ОСОБА_3 та повідомив, що «вбив» потерпілого ОСОБА_7 та готовий понести покарання. Обвинувачений нервував, був збуджений та кричав, поводив себе неадекватно. В нього були садна на руках, розбита брова. ОСОБА_3 пояснював, що побив потерпілого, коли останній знаходився на подвір`ї обвинуваченого, між ними виникла бійка. Він порадив обвинуваченому йти додому та зачекати. Через деякий час обвинувачений знову повернуся та сказав, що його забрали російські військові, побили та відпустили. Подальша доля обвинуваченого йому невідома. Коли ховали потерпілого, він побачив, що останнього було сильно побито. ОСОБА_13 може охарактеризувати як дружелюбну людину.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 розповів, інкриміновані події відбувались в період окупації с.Іванчуківка, він працює фельдшером. Ввечері на початку вересня 2022 року до нього прийшла потерпіла та просила надати медичну допомогу ОСОБА_7 . В комендантську годину того ж дня він залишився вдома, а прийшов до будинку потерпілого вранці, коли потерпілий вже помер. Він оглянув труп, на обличчі в області перенісся останнього була відкрита рана, через яку виділялась мозкова рідина, кістки черепу були цілі, на обличчі були гематоми та синці, також у потерпілого були зламані ребра. Від потерпілого було чутно запах алкоголю. Зі слів потерпілої йому відомо, що ОСОБА_7 ходив до обвинуваченого, де у них сталась бійка.

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що в день подій ввечері, закриваючи хвіртку до свого домоволодіння, вона почула галас на вулиці. Коли вийшла за подвір`я, до неї підбіг обвинувачений, руки та тулуб якого були в крові. Він сказав, що вбив людину. Вона підійшла ближче до людини, яка лежала на проїзній частині неподалік двору ОСОБА_3 , та впізнала потерпілого ОСОБА_7 . В нього було розбито обличчя, перебито перенісся, рясна кровотеча. Потерпілий був при свідомості. Вона побігла та покликала сусідку ОСОБА_9 . ОСОБА_3 продовжував наносити удари ногами по тулубу та спині ОСОБА_7 . Вона з ОСОБА_15 намагались відтягнути обвинуваченого від потерпілого та припинити побиття. Обвинувачений погодився та пішов разом з нею до місця проживання потерпілого покликати його дружину. В подальшому вони погрузили потерпілого на тачку та відвезли додому, а вранці наступного дня ОСОБА_7 помер. Зі слів свідка ОСОБА_16 причиною побиття обвинуваченим потерпілого стало те, що останній намагався справити природні потреби біля подвір`я ОСОБА_3 і це його обурило.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідання повідомила, що очевидцем побиття потерпілого ОСОБА_7 обвинуваченим вона не була. В той день ввечері вона лише побачила, як потерпіла разом зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_16 на тачці привезли сильно побитого потерпілого додому. Останній йти не міг, але був живий. В нього було дуже розбитим обличчя. Вранці наступного дня потерпілий помер. ОСОБА_7 був тихою та неагресивною людиною, завжди уникав сутички та конфлікти. Вона нічого не чула про викрадення потерпілим пральної машинки у обвинуваченого, та такого не могло і бути.

Крім наведених показань потерпілої та свідків провадження, судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення:

- протокол огляду місця події від 24.10.2022 року з фототаблицею, відповідно до якого за участі потерпілої було оглянуто місце захоронення потерпілого ОСОБА_7 на кладовищі с.Іванчуківка Ізюмського району Харківської області. Під час слідчої дії тіло потерпілого було викопане та направлене до відділення СМЕ. У зв`язку з гнилісними змінами м`яких тканин видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 не було виявлено /т.1 а.п.75-82/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.11.2022 року за участі свідка ОСОБА_8 , згідно якого свідок, знаходячись біля подвір`я АДРЕСА_2 , відтворила механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, який вона побачила, коли вийшла на крики. Так, свідок показала, що, підійшовши ближче до місця події, вона побачила на землі потерпілого ОСОБА_7 , на обличчі якого була кров. Біля потерпілого знаходився обвинувачений, руки якого та футболка були в крові. На її запинання «що трапилось?», обвинувачений відповів, що це він побив ОСОБА_7 . Після чого в її присутності обвинувачений ОСОБА_3 став бити ногами по животу та грудній клітині, руками по обличчю потерпілого. Заспокоївшись, ОСОБА_3 разом з нею покликали дружину потерпілого. Коли вона разом з дружиною намагались підняти потерпілого, обвинувачений завадив їм та продовжив бити ногами в груди потерпілого. Свідок взяла зі свого двору тачку, на яку погрузили ОСОБА_7 та відвезли до місця проживання останнього. Проведення слідчого експерименту фіксувалось на відеокамеру /т.1 а.п.83-89/. Під час перегляду в судовому засіданні додатку до протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 були встановлені аналогічні обставини, викладені слідчим в протоколі;

- протокол огляду місця події від 02.11.2022 року, відповідно до якого слідчим була оглянута ділянка місцевості на проїзній частині дороги поруч з будинком АДРЕСА_2 . За повідомленням свідка ОСОБА_8 , саме в цьому місці обвинувачений ОСОБА_3 06.09.2022 року завдавав ударів потерпілому ОСОБА_7 , після яких останній помер /т.1 а.п.90-93/;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2022 року за участі потерпілої ОСОБА_5 , яка серед запропонованих для впізнання фотокарток вказала на фотографію з зображенням обвинуваченого ОСОБА_3 , пояснивши, що саме ця особа «приходила до неї додому в крові та сповістила, що вбила чоловіка» /т.1 а.п.94-96/;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2022 року за участі свідка ОСОБА_8 , яка вказала на фотографію з зображенням обвинуваченого ОСОБА_3 та повідомила, що цей чоловік побив потерпілого ОСОБА_18 /т.1 а.п.97-99/;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2022 року за участі свідка ОСОБА_16 , яка під час слідчої дії серед запропонованих для впізнання фотокарток вказала на фотографію обвинуваченого ОСОБА_3 , показавши, що саме цей чоловік стояв біля тіла ОСОБА_18 та був у крові /т.1 а.п.100-103/;

- висновок експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 від 21.11.2021 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: грудної клітини - переломи ребер справа по середньо-ключичній лінії - 3,4,5,6 ребер без розриву плеври; переломи ребер зліва по передньо-пахвовій лінії - 1,3,4,5,6,7 ребер без розриву плеври; по середньо-пахвовій лінії - 3,4,7 ребер без розриву плеври; по лопатковій лінії - 9,10 з розривом плеври, які супроводжувались двобічною кровотечею в плевральні порожнини; синці в проекціях переломів ребер. Ці ушкодження утворились від ударної дії тупого (-их) твердого (-их) предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості котрих в ушкодженнях не відобразились. Всі ушкодження утворилися прижиттєво незадовго до настання смерті. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_7 стала тупа травма грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер, які ускладнилися двобічним гематораксом. Тілесні ушкодження грудної клітини (окрім синців) носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; синці як легкі тілесні ушкодження /т.1 а.п.104-106/;

- висновок експерта за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи від 28.11.2021 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, встановлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , могли бути заподіяні при конкретних умовах і обставинах, про які показує свідок ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту. Показання свідка ОСОБА_8 відповідають об`єктивним судово-медичним даним /т.1 а.п.107-108/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.02.2023 року за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якого останній, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , відтворив механізм спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 /т.1 а.п.114-116/. При перегляді запису проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні було встановлено, що згідно отриманих показань обвинуваченого, місцем спричинення ним смертельних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 було подвір`я будинку АДРЕСА_2 . На подвір`ї обвинувачений наздогнав потерпілого, між ними розпочалась бійка, в ході якої потерпілий впав на землю, а обвинувачений став наносити йому численні удари руками по обличчю та ногами по тулубу в область грудної клітини, після чого витягнув за подвір`я /т.1 а.п.114-116/. Під час перегляду в судовому засіданні додатку до протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_3 були встановлені аналогічні обставини, викладені слідчим в протоколі.

Аналізуючи показання обвинуваченого в частині спричинення потерпілому ОСОБА_7 ударів ногами та руками в область голови та тулубу на подвір`ї під час захисту від протиправних дій потерпілого, в результаті яких настала його смерть, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_7 , а також з показаннями потерпілої, свідків, та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту останнього від висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а показання потерпілої, свідків та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Показання обвинуваченого про те, що виявлені тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого, які призвели до його смерті, були спричинені ним під час затримання останнього, коли ОСОБА_7 вчиняв крадіжку пральної машини, - були спростовані в суді:

- показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_8 , які були очевидцями подій. Коли вони побачили потерпілого на вулиці біля будинку №11, потерпілий ОСОБА_7 був вже сильно побитим, в нього було розбито обличчя, та він не міг самостійно пересуватись, лежав на землі. При цьому обвинувачений продовжував бити потерпілого ногами по тулубу в область грудної клітини. Ніяких пральних машин поруч з потерпілим на вулиці чи біля подвір`я обвинуваченого вказані учасники не побачили. Свідок ОСОБА_8 взагалі пояснила, що причиною побиття обвинуваченим потерпілого стало те, що останній мав намір справити природні потреби біля домоволодіння обвинуваченого, що останнього обурило;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка повідомила, що потерпілий ОСОБА_7 не міг вкрасти пральну машинку у обвинуваченого, оскільки у померлого є в домоволодіння зазначена річ;

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 , яка на місці вчинення злочину показала механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 під час нанесення ударів ногами обвинуваченим по тулубу потерпілого;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2022 року за участі потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , які вказала на обвинуваченого як на особу, яка завдала смертельних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, при цьому нічого не вказували, що обвинувачений намагався присікти крадіжку власного майна;

Допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 не були очевидцями спричинення тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, проте кожний з вказаних свідків вказали про дії обвинуваченого після вчинення злочину, який був збудженим, нервував, визнавав, що «це він вбив потерпілого», та нічого не повідомляв, що він діяв в стані крайньої необхідності, коли попередив вчинення потерпілим крадіжки свого майна.

У зв`язку з викладеним показання потерпілої, свідків, протоколи слідчих дій та висновки експертів покладені в основу вироку.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів; ступінь негативних та непоправимих наслідків у вигляді смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також відсутність будь-якого каяття у вчиненому.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Заявлене захисником в якості пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини щире каяття не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачений не визнав своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки ОСОБА_19 не визнав кваліфікації інкримінованих йому дій та спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала його смерть. Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к.

Обставинами, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, настання в результаті вчинення непоправних наслідків у вигляді смерті потерпілого, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, думки потерпілої, наявності обтяжуючих та пом`якшуючої покарання обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 75, 76 КК України відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого застосований у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 02.02.2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1