Справа № 462/1413/22
провадження 1-кп/462/148/23
У Х В А Л А

03 липня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000031 від 06.03.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,-

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження № 0000031 від 06.03.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні подав письмові клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим із застосуванням застави у розмірі 681000 грн., з покладенням ряду обов`язків, оскільки спливає двомісячний строк тримання їх під вартою, підстав для звільнення обвинувачених з-під варти не має, ризики, які слугували обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просить зменшити розмір застави, врахувати наявність на утриманні двох дітей, одна з яких малолітня, а інша страждає цукровим діабетом та батьків пенсійного віку, при цьому мати страждає хворобою Альцгеймера.

Адвокат ОСОБА_9 покликається на безпідставність та необгрунтованість клопотання прокурора. Вважає, що прокурор не вмотивував підставності визначення розміру застави саме у максимальному розмірі, а не мінімальному. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, є особою, яка вважається раніше не судимою, хоча офіційно не працевлаштований, проте працював на приватному автосервісі і є єдиним годувальником сім`ї, на його утриманні перебуває безробітня дружина, малолітня дитина - ОСОБА_10 , та син, який страждає на цукровий діабет, а також батьки пенсійного віку, мати страждає на хворобу Альцгеймера. Прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу чи мінімальної застави, що буде також достанім стримуючим фактором.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просить визначити мінімальний розмір застави, врахувати наявність на утриманні двох дітей та незрячої бабці. Покликається на відсутність ризику скриватися від суду.

Адвокат ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт або визначити мінімальний розмір застави. Покликається на погашення судимостей ОСОБА_5 , наявність офіційної реєстрації місця проживання ОСОБА_5 у м. Львові, перебування в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двох дітей, має освіту, є майстром з пошиття взуття, тому може працювати з дому та забезпечувати сім`ю. Крім цього громадська організація зверталася із запитом ремонту взуття, тобто його підзахисний на волі може займатися суспільно-корисною працею. Розмір застави, запропонований прокурором є неприйнятний для сім`ї ОСОБА_5 і становить надмірний тягар.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю і врахувати наявність батька пенсіонера на утриманні та непрацюючої дружини.

Адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно її підзахисного обраний ухвалою слідчого судді 13.11.2021 р., тобто тривалий час її підзахисний перебуває під вартою, а тому ризики, заявлені прокурором зі спливом часу знизилися, а первинні ризики, які слугували підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу перестали існувати. Зазначає, що стороною обвинувачення подане клопотання з формальним підходом та є ідентичним раніше поданному. Прокурором не обґрунтовано неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вважає непомірним для обвинуваченого ОСОБА_6 визначений судом розмір застави. Наголошує, що в умовах воєнного стану обвинувачений ОСОБА_6 не зможе виїхати за кордон, чи вчинити будь які інші дії, передбачені ст. 177 КПК України як ризики, оскільки, встановлені обмеження щодо пересування. Необґрунтованим та безпідставним на думку захисника є ризик незаконного впливу на потерпілих, оскільки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили суд, що обвинувачені їм не знайомі і надали показання лише про факт виявлення крадіжки з квартири. Просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, одружений, проживав разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , на його утриманні батько пенсійного віку - ОСОБА_14 , який страждає на ряд важких захворювань, тому просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Потерпілі в підготовче судове засідання не з`явилися, при цьому учасники процесу не заперечили проти вирішення клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим за їх відсутності.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлені прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст.184 КПК України, такі вручені обвинуваченим не пізніше, ніж за три години до початку їх розгляду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст. 178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені даною статтею, зокрема вік обвинувачених, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13.11.2021 р. застосовано до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 січня 2022 року включно та визначено заставу, в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 681 000 грн., та у разі внесення застави покладено ряд обов`язків строком на 2 місяці. В подальшому, неодноразово ухвалами суду продовжувався строк запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.05.2023 р. продовжено строк запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до 07.07.2023 р. включно, із визначенням розміру застави - 681000,00 грн. із покладенням на обвинувачених ряду обов`язків, у разі внесення застави.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Суд звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

За наведеного, беручи до уваги, що інкриміноване ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, обставини обгрунтованої підозри причетності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 до вчинення вказаного кримінального правопорушення мають місце та підтверджуються представленими матеріалами, при цьому на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу. Відтак з огляду на вказане, суд дійшов висновку, що є достатньо даних вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, враховуючи тяжкість інкримінованого їм кримінального правопорушення та його суспільну небезпечність та спосіб вчинення, відсутність у таких соціально-стримуючих факторів, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо запобігти цим ризикам.

Наведені прокурором в підготовчому судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Будь-яких інших даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема і цілодобового домашнього арешту в судовому засіданні не встановлено.

В ході підготовчого судового засідання будь-яких даних, що за станом здоров`я обвинувачених є перешкоди у застосуванні до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не представлено. Інших відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Покликання сторони захисту про наявність в обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійного місця проживання і міцних соціальних зв`язків, зокрема, наявність на утриманні ОСОБА_4 двох дітей, одна з яких малолітня, а інша страждає цукровим діабетом та батьків пенсійного віку, при цьому мати страждає хворобою Альцгеймера; наявність на утриманні ОСОБА_5 двох дітей та незрячої бабці; наявність на утриманні ОСОБА_6 батька пенсійного віку та непрацюючої дружини, на думку суду, не є визначальними обставинами, які давали б підстави змінити останнім запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на цілодобовий домашній арешт, оскільки такий, не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду данного кримінального провадження, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.

Відтак, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених, слід продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодним чином не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Разом з тим, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заставу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.

Визначаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд враховує відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються. Також суд враховує репутацію обвинувачених, з яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за майнові корисливі злочини, те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчиненні крадіжок у складі організованої групи, суми заподіяної шкоди, завданої потерпілим у злочинах, у яких обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень, такий розмір застави пропонує визначити прокурор, такий розмір застави визначений ухвалою Галицького районного суду м. Львова та ухвалами Залізничного районного суду м. Львова, які залишені без змін ухвалами Львівського апеляційного суду. Саме такий розмір застави, на переконання суду, є обґрунтованим, відповідним, не є непомірним для обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , буде вагомим та дієвим стримуючим фактором, водночас буде небажаним для втрати, здатним забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Також, на обвинувачених слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст.191 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись ст. 176-178, 315 КПК України, суд-

постановив:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, до 01 вересня 2023 року включно, з визначенням розміру застави 681000 грн. (шістсот вісімдесят одна тисяча гривень), визначеного ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.11.2021 р., а також покласти на обвинувачених обов`язки (в разі внесення застави), передбачені п.п.1-4, в ч. 5 ст. 191 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Львова без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими;

- утримуватися від спілкування із потерпілими у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/1413/22.

Суддя: ОСОБА_1