УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000176 від 27.09.2022,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нежитлові будівлі, які перебувають у власності ТОВ «ПРОДМАРШ ПРАЙМ» код 44423223 за наступними адресами: м. Київ, вул. Бажова, буд. 15/20-Г, нежитлова будівля літера "Г", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; м. Київ, вул. Березняківська, буд. 21-Д, нежитлова будівля літера "Д", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; м.Київ, вул. Лісківська, буд. 32/52-А, нежитлова будівля літера "А", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; м. Київ, вул. Сергієнка Івана, буд. 2/3-Б, нежитлова будівля літера "Б", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна, із забороною користування будь-якими особами.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 27.09.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Попередньо встановлено, що група невстановлених осіб разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , використовуючи підконтрольні їм ТОВ «РАДУГА 21» , ТОВ «ПРОДМАРШ ПРАЙМ» , ТОВ «БІЗ-ГРУП» , ТОВ «КРУПА УА» , ТОВ «ІРЕНА М» , ТОВ «КОНСАЛТ ІНВЕСТМЕНТ» на території міста Києва створила злочину схему щодо набуття фіктивних підстав, які в подальшому можуть бути ними використанні для реєстрації право власності за собою на самочинно побудовані (встановлені) будівлі на самоправно зайнятих земельних ділянках та подальшого протиправного набуття ними права на отримання у власність чи оренду земельних ділянок на яких знаходяться самочинно збудовані (встановлені) об`єкти нерухомості.

Невстановлені особи разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_5 на підставі підроблених документів протиправно отримали у власність нежитлові будівлі, самоправно зайняли земельні ділянки на якій вона знаходиться та шахрайським шляхом отримали першочергове право на отримання земельних ділянок у оренду від територіального громади м. Києва.

23.06.2023 постановою слідчого, нежитлові будівлі за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , м. Київ, вул. Лісківська, 32/52-А, АДРЕСА_3 , в порядку ст. 98 КПК України визнано в якості речових доказів.

Арешт вказаного нерухомого майна необхідний відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК для збереження речового доказу, а також недопущення реалізації нежитлових будівель на користь третіх осіб.

Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, зібрано матеріали, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, а також набуття ТОВ «ПРОДМАРШ ПРАЙМ» права власності на вказані житлові будівлі внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вважають за доцільне розглядати клопотання без участі інших зацікавлених осіб, у зв`язку з тим, що винуваті особи не викриті та існує об`єктивна можливість відчуження майна, яке належить арештувати у разі повідомлення цих осіб про розгляд даного клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розгляд клопотання на підставі ч.2 ст. 172 КПК України здійснено без повідомлення власників майна.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 від 23.06.2023 об`єкти нерухомості за адресами: АДРЕСА_1 , нежитлова будівля літера "Г", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; м. Київ, вул. Березняківська, буд. 21-Д, нежитлова будівля літера "Д", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; м. Київ, вул. Лісківська, буд. 32/52-А, нежитлова будівля літера "А", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; АДРЕСА_3 , нежитлова будівля літера "Б", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000176 від 27.09.2023, оскільки є об`єктами кримінально-протиправних дій та набуті кримінально-протиправним шляхом.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши додані до матеріалів клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити, наклавши арешт на нежитлові будівлі, оскільки вони мають значення для кримінального провадження та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові будівлі, які перебувають у власності ТОВ «ПРОДМАРШ ПРАЙМ» код 44423223 за наступними адресами:

- м. Київ, вул. Бажова, буд. 15/20-Г, нежитлова будівля літера "Г", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- м. Київ, вул. Березняківська, буд. 21-Д, нежитлова будівля літера "Д", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- м. Київ, вул. Лісківська, буд. 32/52-А, нежитлова будівля літера "А", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- м. Київ, вул. Сергієнка Івана, буд. 2/3-Б, нежитлова будівля літера "Б", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000,

із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна, із забороною користування будь-якими особами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1