Справа № 458/478/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення: прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

потерпіла та законний представник потерпілої ОСОБА_5 ,

представник потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,

потерпіла особа товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод», представник потерпілої особи ОСОБА_7 не прибув,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_8 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Турка Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2023 року № 0000002 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Риків Турківського району Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, працездатний не працює, не є особою з інвалідністю, не одружений, раніше судимий за ч. 4 ст. 185 КК України вироком Турківського районного суду Львівської області від 24.11.2022 року, утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.1 ст.296, ч.4 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.05.2023 року начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2023 року № 0000002 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.1 ст.296, ч.4 185 КК України.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.05.2023 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду 24.05.2023 року призначено підготовче судове засідання.

31.05.2023 року прокурор в подав через канцелярію суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 днів.

31.05.2023 року через канцелярію суду надійшла позовна заява в кримінальному провадженні за позовом потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування заподіяних майнових збитків та моральної шкоди.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , сторона захисту обвинувачений ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник потерпілої ОСОБА_5 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 не заперечили проти розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відсутність потерпілої сторони та представника потерпілої особи ОСОБА_7 .

Окрім цього, сторони кримінального провадження висловили свою позицію стосовно того, що у зв`язку із подачею в підготовчому судовому засіданні позову, доцільно надати строк відповідачу для підготовки відзиву на позову заяву, у зв`язку з чим зняти визначені дати судових засідань 01.06.2023 року о 11.15 год, 07.06.2023 року о 11.15 год згідно ухвали суду від 24.05.2023 року.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, просив таке клопотання задоволити.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник потерпілої ОСОБА_5 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 підтримали подане клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , просили таке клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового засідання заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з клопотанням прокурора ознайомлений, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді або домашнього арешту, або заставу, оскільки в змозі сплатити грошові кошти в якості застави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у вирішенні питання продовження його підзахисному раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, з клопотанням прокурора ознайомлений, просив скасувати обраний запобіжний захід, вважає, що відпали ризики, прокурор не навів доказів існування ризиків, просив відмовити в поданому клопотанні прокурора, просив обрати ОСОБА_8 інший запобіжний захід у вииляді цілодобового домашнього арешту, або у випадку продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу, оскільки його підзахисний в змозі сплатити грошові кошти в якості застави, окрім цього, при поданому позові ОСОБА_8 повинен відшкодовувати заподіяні збитки.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, та матеріали клопотання про продовження строку дії на 2 місяці запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд приходить до висновку про задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому виходячи з наступних підстав.

В ході досудового розслідування на підставі ст. 42, п. 3 ч. 1 ст. 276, 277, ч. 1 ст. 278, 279 КПК України 28.02.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.153, ч.1 ст.296, ч.4 185 КК України.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_8 01.01.2023 року приблизно о 09.00 год, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні спальні житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з хтивих мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, і достовірно знаючи, що остання є особою, яка не досягла вісімнадцятирічного віку, нехтуючи її правом на статеву недоторканість, ліг поряд з нею на розкладний диван на якому спала неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 , скориставшись її безпорадним станом, обійнявши її зі спини правою рукою та почав торкатись по верхньому одязі за її груди, після чого остання прокинулась та перелякалась, почала різко підніматись з дивану та намагалась чинити активний опір ОСОБА_8 , проте останній схопив потерпілу лівою рукою за її праву руку, від чого вона відчула фізичну біль, та утримуючи останню, продовжуючи свої протиправні дії, з метою вчинення дій сексуального характеру, своєю правою рукою почав розривати капронові колготи на; неповнолітній потерпілій в ділянці зовнішніх статевих органів, намагаючись до них доторкнутись, при цьому погрожував їй нанесенням удару, на шо потерпіла чинила опір, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло ОСОБА_4 , без її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальному насильстві) щодо неповнолітньої особи, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_8 01.01.2023 року в період часу з 09.05-09.20 год, перебуваючи у приміщенні житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у володінні ОСОБА_5 , після втечі неповнолітньої ОСОБА_11 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально-визначених правил поведінки і моральності, діючи з єдиним умислом, безпричинно, прагнувши протиставити себе суспільству, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та виявляючи п`яну зухвалість у вигіяді бешкетництва, перебуваючи у кімнаті №3 (згідно технічного паспорта), яка використовується як спальна кімната вищезазначеного житлового будинку, обома руками, застосовуючи фізичну силу, перекинув меблеву стінку коричневого кольору із скляними вставками довжиною 450 см. та висотою 200 см., вартістю 15000 гривень, де знаходились керамічні тарілки білого кольору у кількості 23 штук, вартістю 690 грн. та скляні прозорі стакани у кількості 12 штук, вартістю 420 грн.. які розбилися, зірвав віконний карниз іа штори світло жовтого кольору із візерунком у вигляді ромба довжиною 150 см. та висотою 180 см, таким чином пошкодивши їх, а загалом знищив у даній спальні майна на суму 16110 три. Після цього ОСОБА_12 продовжуючи свої хуліганські дії, перейшов у кімнату № 4 цього ж будинку, де розбив трьохсторонній скляний світильник білого кольору вартістю 1000 гривень, застосовуючи фізичну силу перекинув трьохдверну дерев`яну шафу коричневого кольору висотою 200 см. та довжиною 300 см., вартістю 3000 гривень, після чого вибив скло віконної рами розміром 130-150 см., вартістю 800 гривень, а також зламав саму віконну раму, вартістю 900 гривень, таким чином знищив у даній кімнаті майна на суму 5700,00 грн Після цього, ОСОБА_8 продовжуючи свої хуліганські дії, перейшов у кімнату № 1, яка використовується як кухня вищезазначеного житлового будинку, де перекинув холодильник білого кольору марки «Samsung» вартістю 10000 гривень, електром`ясорубку марки «BOSCH» потужністю 2600 Вт вартістю 1000 гривень, мікрохвильову піч марки «BOSCH« потужністю 800 Вт вартістю 1000 гривень та електричний чайник марки «DELFA» вартістю 1000 гривень, зламавши їх і перебуваючи у приміщенні кухні останній розкидав усі наявні там предмети, а саме одяг та посуд, при цьому знищив у даній кухні майна на суму 13000,00 грн. Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 зайшов у коридор вищевказаного будинку, де застосовуючи силу, обома руками розламав дерев`яний розкладний стіл світло-коричневого кольору довжиною 200 см та висотою 80 см, вартістю 3000 гривень, розбив скло внутрішньої, віконної рами розміром 130-140 см. вартістю 900 гривень та руками відірвав декілька листів пластмасової вагонки коричневого кольору розміром 40-50 см.. вартістю 200 гривень, на якій кріпились два вимикачі білого кольору, вартістю 200 гривень. Після вищезазначених подій ОСОБА_8 спробував через вхідні двері покинути приміщення наведеного будинку, однак ті були зачинені та останній, схопившись правою рукою, застосовуючи силу вирвав дверний замок, вартістю 500 гривень, після чого віяв дерев`яне крісло висотою 90 см та шириною 40 см вартістю 850 грн, яке знаходилось поблизу розкладного стола світло-коричневого кфльору, вийшов з ним на подвір`я житлового будинку де розламав його, та загалом знищив у коридорі майна на суму 5650,00 грн. В результаті хуліганських дій. ОСОБА_8 умисно знищив речі, які знаходились у приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду розміром 40460,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в хуліганстві, тобто, у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто, у кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України.

Окрім цього, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року із 05 год 30 хв строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року та строк якого продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року Указом Президента України № 757/2002 від 07.11.2022 року, який затверджено Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022 року і встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимий вироком Турківського районного суду Львівської області від 24.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, 01.01.2023 року о 19.30 год, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що в м. Турка, по вул. Міцкевича,14-А Самбірського району Львівської області, діючи з корисливих мотивів, повторно, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю свідків, таємно взяв із стелажів вказаного магазину продукти харчування та речі, а саме одну пляшку лікеру PINA COLADA 15% 0.35 л. CANARJ, вартістю 139,26 грн, один майонез європейський 72% 160 г Торчнн вартістю 19,80 грн, одну банку свинину тушковану 325 г ТРАДИЦІЯ, вартістю 58,80 грн, одну концерну банку кільки нерозібраної в томатному соусі МОРЕ 230 грам, вартістю 24,48 грн, одну пластикову коробку ковбаски родинної 1 гатунку 0,606 грам, вартістю 89,62 грн, які заховав в рукава своєї чорної куртки та вийшов з магазину, не розплатившись за вищевказаний товар, в результаті чого заволодів .майном ТзОВ ТВК «Львівхолод» на загальну суму 331,96 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

Вина ОСОБА_8 підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01.01.2023 року; протоколом допиту ОСОБА_5 ; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; висновком судово - медичної експертизи № 006/2023 від 17.01.2023 року; протоколом огляду місця події від 05.01.2023 року; протоколом слідчого експерименту від 05.01.2023 року; висновком судово - психіатричної експертизи №СЕ-19/114-23/939-ПС від 21.02.2023 року; висновком медико - криміналістичної експертизи №25/2023-мк від 22.02.2023 року.

10.04.2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.06.2023 року включно.

24.05.2023 року начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, обвинувальний акт вручено ОСОБА_8 та його захиснику адвокату ОСОБА_9 .

Ухвалою Турківського районного суду від 24.05.2023 року призначено підготовче судове засідання 31.05.2023 року, а також визначено інші дати судових засідань.

Термін тримання під вартою спливає 08.06.2023 року.

Закінчити судовий розгляд до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого, а саме до 08.06.2023 року є неможливим, оскільки у справі проведене підготовче судове засідання, судовий розгляд кримінального провадження по суті не проведено, в якому було б досліджено докази сторони обвинувачення.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Ст.17 Закону України «При виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 року у справі «Лабіта проти Італії». Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 вручено обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику адвокату ОСОБА_9 з дотриманням строку, передбаченого ч. 2 ст. 184 КПК України.

Сторони кримінального провадження в судовому засіданні висловили свою позицію стосовно клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження ранішне обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а тому з урахуванням серйозності висунутої проти нього підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може чинити тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність.

В ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 - ти до 8 - ми років і це може спонукати підозрюваного до втечі, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, немає офіційного джерела доходів, неодружений; незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, зміни показань, оскільки частина з них є його односельчанами, вчинив дане кримінальне правопорушення із застосуванням насильства; вчинити інше кримінальне правопорушення та не виконувати процесуальних обов`язків, оскільки встановлено відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, а, отже, законного джерела доходу, що може спричинити зміну його місця проживання, пошук заробітку, в тому числі, незаконного,так як раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 суд враховує вимоги п. п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а тому з урахуванням серйозності висунутої проти нього підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може чинити тиск на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність.

Заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки за вчинення інкримінованого злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 - ти до 8 - ми років, що дає достатні підстави вважати про реальність таких ризиків з боку обвинуваченого і це може спонукати обвинуваченого до втечі.

Обираючи дію такого запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину.

При розгляді питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" § 58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії"), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин ("Сельчук проти Туреччини", "Мацнеттер проти Австрії").

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Продовжує існувати ризик зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування ОСОБА_8 від суду. Вказаний ризик ґрунтується на тому, що ОСОБА_8 усвідомлює суворість покарання, що загрожує йому за вчинене ним кримінальне правопорушення у разі визнання його винним, та намагатиметься його уникнути шляхом умисної зміни свого місця проживання та подальшого переховування. ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, його соціальні зв`язки за місцем мешкання надто слабкі для запобігання настанню вказаного ризику.

На переконання суду існує ризик зазначений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків, потерпілих, оскільки на переконання суду ОСОБА_8 може впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитувалися в судовому засіданні, схиляти їх до зміни показань з метою уникнути відповідальності за скоєне. Даний ризик ґрунтується на тому, що ОСОБА_8 та свідки і потерпілі мешкають в одному населеному пункті, тому обвинувачений матиме реальну змогу спонукати їх до зміни показань.

На думку суду, у зв`язку із існуванням вищенаведених ризиків застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатньо для запобігання настанню цих ризиків, а також забезпечення належного судового розгляду даного кримінального провадження.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбаченого ст..177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Також з врахуванням існування вище вказаних ризиків, суд клопотання прокурора задовольняє, і відмовляє в задоволенні клопотання стороні захисну в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України є тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 - ти до 8 - ми років. Крім того, ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_8 може впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, які не допитувалися в судовому засіданні.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Фактичні обставини кримінального провадження, питання наявності чи відсутності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються на іншій стадії кримінального процесу - у судовому провадженні під час розгляду справи по суті.

Так як судом встановлено наявність, наданими прокурором доказами, обставини, які свідчать про наявність всіх трьох обставин, передбачених п. п. 1,2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.23,110,314-316,331,369-372,376,392 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_17 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Риків Турківського району Львівської області, утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В задоволенні клопотання, заявленого стороною захисту в судовому засіданні про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт або тримання під вартою із внесенням застави - відмовити.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за конвоюванням, доставкою та прибуттям обвинуваченого ОСОБА_8 на визначені судом дати покласти на прокурорів Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області, які приймають участь в судових засіданнях та входять в склад призначеної групи прокурорів.

Контроль за виконанням ухвали судді здійснює прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області, який приймає участь в судових засіданнях та входить в склад призначеної групи прокурорів.

Строк дії ухвали судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 складає два місяці та починається з моменту його продовження, тобто з дня постановлення ухвали та до 31.07.2023 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 рахувати з 10 квітня 2023 року - моменту взяття під варту.

Оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 15.06.2023 року до 11.00 год, знявши з розгляду попередньо визначені дати судових засідань 01.06.2023 року та 07.06.2023 року.

Копію даної ухвали скерувати на електронну адресу Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області, захиснику обвинуваченого ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_9 , Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» для відома.

Прийняти до розгляду позовну заяву в кримінальному провадженні за позовом потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування заподіяних майнових збитків та моральної шкоди.

Відкрити провадження у справі позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування заподіяних майнових збитків та моральної шкоди.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України та до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідач одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду повинен надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами. Визначити відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач має право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua; https://tk.lv.court.gov.ua/.

Ухвала, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Порядок оскарження ухвали визначено ст.ст. 309, 392, 395 КПК України.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1