Справа № 308/5651/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/203/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2023.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю в межах строку досудового розслідування, до 07.06.2023 включно,щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке 07.04.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000686, відомості про яке 07.04.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 07.04.2023 о 17 год 41 хв до Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_8 проте, що невідома особа, чоловічої статі, одягнутий в куртку червоного кольору, штовхнув його та відкрито відібрав від нього велосипед марки «Сталкер», зеленого кольору, з написом на рамі «Титан», після чого одразу поїхав у напрямку вул. Гагаріна, спричинивши йому матеріалі збитки.

-2-

07.04.2023 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а 08.04.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено ризик переховування від слідства та суду, оскільки у разі визнання винуватим, ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років і це може стимулювати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків. Разом з тим, слідчим суддею не встановлено ризиків, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки такі слідчим й прокурором не обґрунтовані. Проте, суд прийшов до переконання, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, який є більш суворим, як застава та менш суворим, як тримання під вартою, може повною мірою запобігти ризикам на які посилається слідчий та прокурор. Інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвали слідчого судді від 08.04.2023 скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що наявність обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 є лише припущенням слідчого. Також не погоджується з наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не врахувала, що ОСОБА_7 має робітничу спеціальність та забезпечує себе матеріально сам, має міцні соціальні зв`язки, не судимий, допомагає матері в здійсненні догляду за дітьми малолітніми братами, тому цілодобовий домашній арешт не дозволяє працею підозрюваному заробляти кошти на проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

-3-

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_7 відповідає в повній мірі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000686, відомості про яке 07.04.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

07.04.2023 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а 08.04.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей, чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

-4-

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, ініціатора клопотання та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання при обранні запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясувала питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий суддя при розгляді клопотання також врахувала дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є особою молодого віку (19 років), має середню спеціальну освіту, працює без офіційного працевлаштування, раніше не судимий, має зареєстроване та фактичне місце проживання, проживає разом з сім`єю; фізично та матеріально приймає участь у життєдіяльності сім`ї й прийшла до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підстави і обставини, з яких слідчий суддя не задовольнила клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор у суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Дослідивши матеріали судового провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором у судовому засіданні не доведено. Натомість, обставини справи та дані про особу ОСОБА_7 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється, не може вважатись виключною підставою для його попереднього ув`язнення.

За таких обставин слідчий суддя дійшла правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

На підтвердження вказаних висновків, на думку колегії суддів, свідчить і відсутність в матеріалах судового провадження будь-яких даних про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , яка б перешкоджала досудовому розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні щодо нього.

До того ж слідчий суддя також поклала на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

-5-

Отже, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати щодо ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 181, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ОСОБА_7 ризиків із числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд, врахувавши мету й підстави застосування запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри та доказів причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, його тяжкість, конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу підозрюваного, приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого та виконанню покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24. 07. 2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Цим вимогам Конвенції та кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 08.04.2023 щодо ОСОБА_7 відповідає.

Наявність ризиків незаконного впливу на потерпілого й свідків, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, у зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів є співмірний із наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам.

За наведених вище обставин, на переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , в тому числі щодо відсутності обґрунтованої підозри, не існування хоча б одного із заявлених ризиків, що безумовно тягне за собою відмову в задоволенні клопотання слідчого.

При цьому, колегія суддів констатує, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

-6-

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє.

Водночас колегія суддів не знаходить і підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки в апеляційній скарзі захисником-адвокатом ОСОБА_5 не доведено переконливих та обґрунтованих підстав для відмови в задоволені клопотання слідчого, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2023 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді