ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1957/22 Номер провадження 11-кп/814/2260/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

представника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)»- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтава від 20 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної у м.Полтаві ради про застосування умовно-дострокове звільнення відносно засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, уродженця с. Самари, Шишацького району, Полтавської області, освіта середня, не працюючого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- по даній справі засудженого 21.07.2017 року Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.05.2017 року по 20.06.2017 рік з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.02.2019 року зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 22.08.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалюючи дане рішення місцевий суд вказав, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, в зв`язку з чим спільне подання ДУ «ПВК (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення останнього, до задоволення не підлягає, як безпідставне та передчасне.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим та звертає увагу, що за час відбування покарання засуджений мав 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку та 15 заохочень, на безоплатній основі приймав участь у благоустрої території і на даний час працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті «Стімол», характеризується позитивно.

Зазначає, що засуджений провину у скоєному злочині визнає повністю та розкаюється, позов та витрати погашені повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_7 , думку прокурора про законність і справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду та матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

З матеріалів справи вбачається, що , засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 13.05.2017 року.

Засуджений ОСОБА_7 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 13.09.2017 року міру покарання відбуває у ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)», де на початку відбування покарання за порушення встановленого порядку один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому порядку, внаслідок проведеної виховної роботи з засудженим, останній змінив свою поведінку на кращу.

Адміністрацією установи заохочувався п`ятнадцять разів за виконання покладених обов`язків за додержання правил поведінки, встановлених кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до ст.ст 110, 114 КВК України за час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», здобув професію «слюсар з механоскладальних робіт» в Полтавському навчальному центрі (№ 64) при установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта». Відвідує виховні заходи, які проводяться в установі, робить вірні висновки.

Засуджений ОСОБА_7 підтримує соціально-корисні зв`язки з братом та тіткою шляхом телефонних розмов, побачень, отримує передачі. Стосунки доброзичливі.

Згідно рішення комісії виправної колонії від 16.10.2019 року в зміні умов тримання засудженого відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії виправної колонії від 16.02.2021 року змінено умови тримання, як особі, яка стає на шлях виправлення. Постановою начальника колонії від 17.02.2021 року переведено для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації.

Згідно рішення комісії виправної колонії від 16.02.2021 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, враховуючи заяву засудженого про відмову від застосування пільги.

З довідки (а.с.77) наданої адміністрацією установи, встановлено, що засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання у дільниці соціальної реабілітації, з 13 вересня 2017 року по 31 січня 2021 року на безоплатній основі, згідно ст. 118 КВК України, добровільно, за власною ініціативою залучався до додаткових неоплачуваних робіт та активно приймав участь по благоустрою установи, до праці та до виконання покладених обов`язків ставився сумлінно, з поставленими завданнями справлявся. З лютого 2021 року по теперішній час працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті «Стімол». Засуджений мав виконавчі листи на загальну суму 1037,49 грн., в тому числі: на користь держави 865,90 грн., виконавчий збір - 86,59 грн., витрати на проведення виконавчих дій - 85,00 грн. Утримані кошти в сумі 1037,49 грн. перераховані на Шишацький РВДВС ГТУЮ у Полтавській області платіжним дорученням № 29 від 14.01.2019 року. Станом на 16.06.2023 року на особовому рахунку у засудженого ОСОБА_7 залишок коштів становить 75180,07 грн. ( а.с.78).

Та разом з цим суд враховує, що поведінка засудженого впродовж всього часу відбування покарання не є стабільною, а з наданої характеристики вбачається, що засуджений мав 1 стягнення ( накладено 21.06.2019, погашено у встановленому законом порядку ) та 15 заохочень.

Суд бере до уваги, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та відношенням до праці намагається стати на шлях виправлення, але разом з тим, на даний час колегія суддів не може переконливо стверджувати про досягнення засудженим такого ступеня виправлення, який би дозволяв застосувати до нього умовно-дострокове звільнення та беззаперечно свідчив про доведення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Також суд бере до уваги, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя потерпілої, а згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений має середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства ( а.с. 3).

З огляду на викладене, рішення про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_7 є передчасним, а тому ухвала районного суду є законною та вмотивованою і апеляційні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтава від 20 червня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4