Справа № № 585/3685/21
Номер провадження 1-в/585/5/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

23 серпня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з клопотанням звернувся ОСОБА_5 і просить: 1) застосувати до нього положення п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання звільнити його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року яким його засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та вирішити питання про безумовне звільнення з під варти. 2) Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність виконання обвинувального вироку, замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі відповідно до речення другого ч. 5 ст. 80 КК України. В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 вказав, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року він засуджений до довічного позбавлення волі. Постановою Верховного суду від 01.06.2010 року вирок залишено без змін. До Роменської ВК прибув 04.03.2011 р. для відбування покарання. 12.08.2018 року Апеляційним судом Сумської області зараховано відповідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення - з 08.02.2009 р. по 01.06.2010 р. в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі включно. 27.04.2021 р. Роменським міськрайсудом у строк відбування покарання зараховано строк утримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період з 25.12.2016 р. до 23.03.2017 р. та строк утримання в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у період з 06.05.2017 р. до 20.05.2017 р. як строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, із загального розрахунку ним відбуто 15 років позбавлення волі, що свідчить про сплив давності виконання обвинувального вироку. Відповідно ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Відповідно до ч.5 ст. 80 КК України питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі. Тобто, вид покарання як довічне позбавлення волі, передбачений в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. З часом, протягом 15 років, якщо відповідна особа не вчинила іншого злочину, необхідність такого виду покарання «Довічне позбавлення волі» відпадає. Таким чином, законодавцем встановлюється доцільність в часі у межах яких особа засуджена обвинувальним вироком, повинна відбути своє покарання за вчинене кримінальне правопорушення, після чого відпадає автоматично кримінальна відповідальність перед Державою.Як вбачається з природи його кримінальної справи на сьогоднішній день він відбув більше 15 років призначеного покарання. За цей проміжок часу він не перешкоджав процедурі його виконання, сумлінновідбуває призначений вид покарання з огляду того що не ухилявся від його відбування та не вчиняв будь-яких злочинів, що засвідчено в його особовій справі. Уповноважені особи виконавчої влади не здійснили подання клопотання до суду щодо його звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ст. 80 ч. 1 п. 5 і ч. 5 КК України внаслідок своєї бездіяльності

ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задоволити. Підтвердив обґрунтування вказані в клопотанні.

Захисник підтримав клопотання і просив задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши доводи викладені в заяві ОСОБА_5 , заслухавши позицію учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали, суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_5 слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року ОСОБА_5 засуджено за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахується з 08.02.2009 року.

Постановою Верховного суду України від 01.06.2010 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12.02.2018 року ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано час попереднього ув`язнення з 08 лютого 2009 року по 01 липня 2010 року в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.

Згідно наряду ДДУПВП №12-935 від 17.02.2011 року засудженого ОСОБА_5 етаповано для відбування покарання до Роменської ВК №56.

Відповідно до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

1 вересня 2001 року набув чинності діючий Кримінальний Кодекс України, стаття 64 якого встановлює відповідальність за вчинення особливо тяжких злочинів. Також в даній нормі визначено, що довічне позбавлення волі застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом.

З вироку, від 14.08.2009 року, відносно ОСОБА_5 , вбачається що злочин за який він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, кваліфікований за п.п.1,6,12 ч 2 ст. 115 КК України. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже при постановленні вироку щодо ОСОБА_5 , суд призначив покарання у відповідності до положень Конституції України та чинного Кримінального Кодексу України. На даний час караність діянь, вчинених ОСОБА_5 не усунута. Питання правильності вироку вже вирішено касаційною інстанцією.

Відповідно до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Відповідно до положень статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

З досліджених судом доказів встановлено, що вирок суду спрямований на виконання і виконується, оскільки саме на його виконання ОСОБА_5 відбуває покарання. Отже даних про те, що закінчився строк давності виконання вироку суду, яким ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі, не надано самим засудженим і не здобуто судом при розгляді клопотання.

Оскільки стаття 80 КК України застосовується, якщо обвинувальний вирок не виконується, а судом з`ясовано, що вирок Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року відносно ОСОБА_5 набув законної сили та почав виконуватись з моменту набрання ним чинності, суд приходить до висновку, що строк давності застосуванню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання ОСОБА_5 , яке надійшло до суду 10 серпня 2023 року, про постановлення окремої ухвали якою зупинити виконання обвинувального вироку апеляційного суду Харківської області від 14.08.29009 р, дане клопотання не потребує окремого вирішення, оскільки судом розглядається заява про звільнення ОСОБА_5 від покарання.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 13 годині 30 хвилин 28 серпня 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1