Справа № 755/9666/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 19.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселів, Кіцманського району, Чернівецької області, громадянина України, одруженого, стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 року, та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 року, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 року від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 року.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року.

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» мобілізаційної директиви Головнокомандуючого ЗСУ № 32/321/50113т від 24.02.2022 року у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 30 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2022 року № 39 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 травня 2022 року № 114 військову службу у Збройних Силах України стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 призупинено та знято з усіх видів забезпечення.

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 101, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, оберігати як святиню Бойовий прапор своєї частини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Вимоги ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Положеннями статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Так, полковник ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді командира 5 стрілецької роти НОМЕР_1 та згідно обов`язків за вказаною посадою, відповідно до ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 29-32, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України полковник ОСОБА_6 є начальником за військовим званням та посадою для солдата ОСОБА_3 .

Статтями 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, встановлені законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

На підставі бойового розпорядження від 04.05.2022 року № 18 - дск, яке видав командир ІНФОРМАЦІЯ_4 регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України, підрозділи військової частини НОМЕР_1 в термін до 24 год. 00 хв. 05.05.2022 року повинні були переміститись до Харківської області у розпорядження командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

05 травня 2022 року, близько 10 год. 30 хв. бойове розпорядження від 04.05.2022 року № 18 - дск командира ІНФОРМАЦІЯ_4 регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України командир 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_6 , на загальному шикуванні 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , усно особисто оголосив особовому складу та солдату ОСОБА_3 .

Однак, солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 101, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05 травня 2022 року, близько 10 год. 30 хв., усвідомлюючи, що полковник ОСОБА_6 , є його прямим начальником та виконує обов`язки із військової служби, діючи з прямим умислом, проявивши боягузтво та легкодухість, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем дислокації підрозділу, а саме: АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати наказ начальника - бойове розпорядження від 04.05.2022 року № 18 - дск, яке видав командир ІНФОРМАЦІЯ_4 регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил територіальної оброни Збройних Сил України щодо переміщення підрозділів військової частини НОМЕР_1 , у тому числі солдата ОСОБА_3 , в термін до 24 год. 00 хв. 05 травня 2022 року до Харківської області у розпорядження командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

04 травня 2023 року у даному кримінальному провадженні № 0000220 між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації, а саме: ч. 4 ст. 402 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також узгодили покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , замість позбавлення волі призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 ( тридцять чотири) гривень 00 копійок.

У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. В угоді зазначено дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказуючи, що вона відповідає вимогам КПК України та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд вказану угоду, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання. Також обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а саме ч. 4 ст. 402 КК України згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором ОСОБА_4 характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись вимогами 69, 402 КК України, ст. 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості від 04 травня 2023 року, укладену між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000220 від 19 травня 2022 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 ( тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: