Справа № 206/2656/23
Провадження № 1-кс/206/609/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , дослідивши клопотання слідчої СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000214 від 14.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання слідчої СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000214 від 14.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.04.2023 приблизно о 17 годині 49 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось за можливе, ОСОБА_4 разом із своєю дружиною ОСОБА_5 та малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідували вулицею Роторна у місті Дніпро, де біля магазину «Beerbox», розташованому поблизу будинку № 25/1 на вул. Роторній у м. Дніпро, де на пішохідній доріжці зустріли раніше малознайомого їм ОСОБА_7 , який разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідували у напрямку магазину «АТБ» по вул. Роторна у м. Дніпро. У цей момент у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а саме на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з нікчемного приводу, тобто з хуліганських мотивів. Знаходячись у той же день та час, тобто 05.04.2023 близько 17 год. 50 хв., на вказаній вище ділянці місцевості, що є місцем руху пішоходів та поблизу якої розташовані проїжджа частина, а також супермаркет «АТБ», інші об`єкти торгівлі, тобто перебуваючи у громадському місці, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства групою осіб, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 швидко наблизились до ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 , стоячи обличчям до ОСОБА_7 , діючи групою осіб з ОСОБА_5 , умисно, із хуліганських спонукань, використовуючи нікчемний формальний привід, a саме зроблене ОСОБА_7 напередодні, того ж дня, зауваження ОСОБА_5 з приводу неправомірної поведінки їх малолітньої доньки, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних та безпечних умов пересування громадян по вул. Роторна у м. Дніпро, проявляючи явну неповагу до суспільства: як безпосередньо до ОСОБА_7 , так і малолітніх дітей - ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а також інших осіб, які перебували на вул. Роторна у м. Дніпро, неподалік магазину «Beerbox» та «АТБ», з особливою зухвалістю умисно схопив ОСОБА_7 своїми обома руками за комір одягнутої на ньому куртки та почав умисно штовхати його, при цьому голосно виказуючи на його адресу у грубій формі погрози за ніби-то образливе чіпляння до його дружини - ОСОБА_5 . Заперечуючи проти цього, ОСОБА_7 пояснив, що у дійсності не ображав ОСОБА_5 , а попросив поговорити з їх донькою з метою виключення у майбутньому неправомірної поведінки з її боку по відношенню до його малолітнього сина. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відійшовши на декілька кроків від ОСОБА_7 , та почувши, що той повторив своє прохання вплинути на поведінку їх малолітньої доньки, швидким кроком повернулися до ОСОБА_7 , який продовжував стояти там же, на пішохідній доріжці біля магазину «Beerbox» поблизу будинку № 25/1 на вул. Роторній у м. Дніпро. Не реагуючи на заперечення ОСОБА_7 та не бажаючи розібратися у суті ситуації, зупинитись та обговорити її, продовжуючи перебувати у тому ж громадському місці та в той же час, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, групою осіб, усвідомлюючи, що поряд знаходяться малолітні діти, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , діючи у групі з ОСОБА_5 , з метою демонстрації свого зневажливого ставлення до потерпілого та малолітніх дітей, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, прагнучи самоствердитися шляхом кількісної та фізичної переваги над ОСОБА_7 та принизити особу потерпілого, знову схопив обома руками ОСОБА_7 за комір одягнутої на ньому куртки і, утримуючи його таким чином та стоячи у безпосередній близькості обличчям до потерпілого, почав рухатись на нього, умисно штовхаючи у бік вікна магазину «Beerbox», після чого умисно з силою притиснув до вказаного вікна таким чином, що спиною ОСОБА_7 розбив віконне скло магазину, пошкодивши його, а ОСОБА_5 , діючи у групі з ОСОБА_4 , підійшла до ОСОБА_7 з лівого боку та, утримуючи мобільний телефон у своїй правій руці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю умисно нанесла ним потерпілому не менше одного удару в голову з лівого боку. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відійшли від потерпілого, який залишився стояти там же, а працівник магазину «Beerbox», у зв?язку з хуліганськими діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , змушений був припинити роботу та викликати службу охорони і власницю магазину. Продовжуючи злочинну діяльність, зневажаючи безпорадний, в силу малолітнього віку, стан ОСОБА_8 , 2015 р.н., який злякавшись за ОСОБА_7 , плакав та прохав припинити протиправні дії по відношенню до його батька, ОСОБА_4 , не реагуючи на прохання малолітнього ОСОБА_8 , продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі в суспільстві, під нікчемним приводом, із хуліганських мотивів, діючи у групі з ОСОБА_5 , знову наблизився до потерпілого, стоячи обличчям до нього, з особливою зухвалістю, своїми обома руками умисно схопив ОСОБА_7 за комір одягнутої на ньому куртки, після чого умисно відштовхнув від себе у бік вхідних дверей магазину «Beerbox», а ОСОБА_5 в цей час, діючи у групі з ОСОБА_4 , стоячи з лівого боку від ОСОБА_7 , з особливою зухвалістю своєю правою рукою, стиснутою в кулак, умисно нанесла йому не менше трьох ударів в область лівого плеча та голови з лівого боку. He зупиняючись на досягнутому, продовжуючи перебувати у громадському місці, не реагуючи на плач малолітнього ОСОБА_8 , тобто продовжуючи виявляти зневажливе ставлення до малолітніх дітей та потерпілого ОСОБА_7 , продовжуючи грубо порушувати громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов руху громадян вулицею міста, під нікчемним приводом, принижуючи особу потерпілого, ОСОБА_4 , діючи в групі з ОСОБА_5 , у черговий раз схопив ОСОБА_7 обома руками за комір одягнутої на ньому куртки, та, стоячи обличчям один до одного, у положенні безпосередньої близькості до потерпілого, умисно кинув його, відштовхнувши від себе, унаслідок чого потерпілий впав на землю таким чином, що опинився у положенні лежачі на лівому боці. У цей час ОСОБА_5 , діючи в групі з ОСОБА_4 , підійшла до ОСОБА_7 з лівого боку та, з нікчемного приводу, із хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю умисно нанесла своєю правою ногою, взутою у взуття, не менше двох ударів в область правої частини його тулуба, а ОСОБА_4 , діючи у групі осіб з ОСОБА_5 , також знаходячись з лівого боку від потерпілого, у свою чергу своєю правою ногою, взутою у взуття, з особливою зухвалістю, на очах у малолітніх дітей та інших осіб, умисно наніс лежачому на землі ОСОБА_7 не менше одного удару в голову, а саме в ліву частину його обличчя, у результаті чого ОСОБА_7 втратив свідомість. Почувши крик з боку перехожих та побачивши, що ОСОБА_7 втратив свідомість, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вважаючи свої хуліганські дії доведеними до кінця, припинили наносити удари ОСОБА_7 , покинули місце вчинення кримінального правопорушення та, разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 , попрямували у напрямку магазину «АТБ» по вул. Роторній у м. Дніпро, а перехожі надали потерпілому першу допомогу, викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Кримінальні правопорушення, y вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до нетяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років. Так, 22.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. В подальшому, 08.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України. Потерпілим ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000214, заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з вимогою накладення арешту на все рухоме та не рухоме майно, що перебуває у приватній власності підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою забезпечення цивільного позову. З метою забезпечення заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, виникла необхідність у накладенні арешту у вигляді заборони на розпорядження та відчуження всім рухомим та нерухомим майном, яке належить йому на праві приватної власності. На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 131-132, 179-172 КПК України, слідча просила накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження та відчуження всього рухомого та нерухомого майна, яке на праві приватної власності, належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та розглянути дане клопотання без повідомлення та виклику підозрюваного та його захисника з метою унеможливлення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження належного їй на праві приватної власності майна.

Дослідивши клопотання разом із доданими документами та іншими матеріалами, на предмет відповідності ст.ст. 170, 171 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 2 ст. 170 КПК України визначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Однак, слідчим та прокурором в повній мірі не виконано відповідний обов`язок, щодо вжиття необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

До того ж, ч.ч. 3, 10, 11, 12 ст. 170 КПК України визначають певне майно та обставини, за яких забороняється накладення арешту.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

В порушення ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим в клопотанні не зазначено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, таким майном; розмір шкоди.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Статтею 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, як вбачається з долученої до клопотання копії позовної заяви ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної злочином, форма та зміст позовної заяви не відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

До того ж, ч. 3 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Здійснюючи системний аналіз вищезазначених норм процесуального права, завдань кримінального провадження та загальних засад кримінального провадження, слід дійти до обґрунтованого висновку, що законодавцем чітко визначено суб`єктивний склад, підстави, порядок, зміст та форму звернення з відповідними клопотаннями про арешт майна до слідчого судді та суду.

Однак, в супереч положенням кримінального процесуального законодавство України, в тому числі ст.ст. 170, 171 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором подано клопотання про арешт майна.

Згідно п.п. 4, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, у зв`язку з невиконанням слідчим вимог КПК України, в тому числі положень ст. 171 КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України.

Відповідно до абзацу 2 п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Щодо долучених слідчим до клопотання копій документів та інших матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що деякі самі копії є не повними та дуже низької якості, що не дає можливість їх дослідження.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна має бути повернуто прокурору для усунення недоліків у строк в сімдесят дві години.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 9, 128, 131-132, 170-174, 309, 369, 371, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000214 від 14.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.

Для усунення недоліків встановити строк в сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1