ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1579/23 Справа № 932/4009/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичної особи-підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задоволено частково та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2023 року.

Взято підозрюваного ОСОБА_8 під варту в залі суду.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 встановлено заставу в розмірі 740 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 1 986 160 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_8 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_11 , потерпілим ОСОБА_12 , свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 строком до 28 липня 2023, який починається з моменту внесення застави.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він у не встановленому в ході досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 14.03.2023 маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_11 , розподіливши ролі у вчиненні злочину.

Крім того, ОСОБА_8 , для реалізації спільного злочинного умислу заздалегідь підшукав знаряддя вчинення злочину, а саме - невстановлений пістолет, для застосування під час нападу на потерпілого ОСОБА_12 , для здійснення погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Так, співучасники злочину ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану діючи, діючи згідно відведеним ним ролям, 15.03.2023 на автомобілі марки «Хюндай Соната», д.н. НОМЕР_1 , прибули в м. Дніпро.

Далі, співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, 16.03.2023 приблизно о 17:00 годині прибули до будинку АДРЕСА_3 , де розпочали чекати, коли потерпілий ОСОБА_12 підійде до свого автомобіля «Кіа», д.н. НОМЕР_2 , розташованого біля будинку №20 по пр. Героїв в м. Дніпро.

Далі, 16.03.2023 приблизно об 18:00 годині, співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 побачивши ОСОБА_12 , діючи відповідно до попереднього розподілу ролей між співучасниками злочину, підійшли до транспортного засобу марки «Кіа», д.н. НОМЕР_2 , в якому перебував потерпілий ОСОБА_12 , таким чином, що коли ОСОБА_12 вийшов з автомобіля, ОСОБА_8 залишився стояти перед водійським сидінням обличчям до ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 став за спиною ОСОБА_12 , при цьому слідкуючи за обстановкою навколо, з метою запобігання небажаних свідків.

ОСОБА_8 , діючи згідно відведеній йому ролі став висловлювати на адресу ОСОБА_12 вимогу, про передачу йому грошових коштів, після чого продемонстрував заздалегідь заготовлену зброю, а саме - невстановлений пістолет, таким чином створюючи у потерпілого ОСОБА_12 враження, що якщо він стане чинити опір та не виконає їх вимогу, погроза відносно нього про можливість застосування насилля небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу буде реалізована, а ОСОБА_11 , діючи згідно відведеній йому ролі, продовжив стояти за спиною ОСОБА_12 , тим самим не даючи йому можливість покинути місце вчинення відносно нього злочину, тим самим складаючи у потерпілого враження, що якщо він стане чинити опір та не виконає їх вимогу, погроза відносно нього про можливість застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу буде реалізована.

Далі, ОСОБА_8 висловив ОСОБА_12 погрозу застосування пістолета, тобто застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, після чого потерпілий ОСОБА_12 будучи впевненим про можливість застосування до нього насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, погодився передати ОСОБА_8 та ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 150 000 гривень та 50 000 доларів США, що станом на 16.03.2023 еквівалентно 1 942 500 000 гривень.

Заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з місця вчинення розбійного нападу зникли, чим спричинили потрепілому матеріальний збиток у розмірі 150 000 гривень, 50 000 доларів США, що станом на 16.03.2023 еквівалентно 1 942 500 000 гривень, всього на загальну суму 2 092 500 000 гривень, що в сукупності в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить особливо великий розмір.

Далі, ОСОБА_8 та

ОСОБА_11 сіли до транспортного засобу марки "Хюндай Соната", д.н. НОМЕР_1 та поїхали з місця вчинення злочину та в подальшому розділили грошові кошти, якими заволоділи у результаті розбійного нападу на ОСОБА_12 між двома учасниками, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК.

20.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001095 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК.

31.05.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та формальним ставленням слідчого судді до розгляду клопотання.

Вказує на недоведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки вважає, що є сумніви щодо вчинення відносно потерпілого розбійного нападу, так як події відбулися 16 березня 2023 року, а заява про вчинення злочину була подана ОСОБА_15 . Лише 19.04.2023 року, тобто майже після нібито нападу пройшов майже місяць та ніхто із заявою про вчинення кримінального правопорушення не звертався. Крім того, згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_16 він вказував, що самостійно, без будь-яких осіб зайшов до своєї квартири, в той час як ОСОБА_17 та ОСОБА_18 чекали у під`їзді, та виніс спочатку першу частину грошової суми, а потім вдруге повернувся до квартири та виніс ще грошові кошти. Таким чином, потерпілому нічого не заважало зачинитися у квартирі чи викликати 102, проте жодних вказаних дій ним зроблено не було, що ставить під обґрунтований сумнів факт нападу та подолання волі, що є кваліфікуючими ознаками розбійного нападу. Окрім того, в ході обшуку автомобіля без ухвали слідчого судді, який був затриманий перед переїздом блок-посту, підозрюваному до салону авто було підкинуто сумку коричневого кольору, каблучку та браслет жовтого кольору, а також не жодних правових підстав, без протоколу затримання та ухвали слідчого судді ОСОБА_8 було незаконно затримано 30 травня 2023 року та доставлено до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проти його волі в супроводі оперативних співробітників поліції, де він перебував до 01 червня 2023 року, без можливості отримати доступ до правової допомоги. Під час незаконного утримання у приміщенні поліції оперативники повідомили підозрюваному, що для проведення ідентифікації по базі необхідно покласти поверхню його долоней рук на скло звичайного сканеру, ввівши в оману ОСОБА_8 з метою незаконного отримання відбитків долоней його рук для подальшого їх використання проти нього є та фактично фальсифікації доказової бази. Разом з цим, сам підозрюваний під час допиту зазначав, що розбійного нападу не скоював, а лише дізнавшись про політичні погляди та незаконне вимагання з підлеглих грошей з боку ОСОБА_16 , вирішив його провчити висловивши погрози звернення до СБУ та інших правоохоронних органів, та в ході розмови сам ОСОБА_19 запропонував йому за те, щоб не підіймати це питання грошові кошти та добровільно передав йому 150 000 грн., а не 50 000 доларів США про які йде мова в повідомленні про підозру.

Таким чином, на переконання сторони захисту, вищевказані факти свідчать про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри щонайменше в частині правової кваліфікації, що прямо впливає на суворість обраного запобіжного заходу.

Крім того, апелянт вважає, що висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК є суперечливими та не відповідають дійсності. Аргументує тим, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру 31.05.2023 року без застосування процедури затримання в порядку ст.208 КПК, запобіжний захід обрано 01.06.2023 року, а події мали місце 16.03.2023, що вказує на те, що він мав реальну можливість залишити чи змінити місце проживання, але цього не вчинив. Окрім того, підозрюваний одружений, має на утриманні хвору матір та малолітню дитину, що вказує про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, має офіційне джерело доходів, є фізичною особою-підприємцем, з квітня 2022 року по травень 2023 року проходив військову службу як доброволець у складі ТрО .

Щодо ризику незаконного впливу на свідків зазначає, що слідчий навмисно долучив до клопотання протоколи допиту свідків розкривши їх анкетні дані для штучного створення ризику, хоча ці свідчення не мають для слідчого судді жодного значення, оскільки всі покази в суді надається особисто. Крім того, запобігти даному ризику цілком можливо встановивши підозрюваному обов`язок утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, вважає, що ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального провадження є надуманим та не підтверджується жодними доказами, оскільки ОСОБА_8 має офіційне джерело доходу від здійснення підприємницької діяльності, перебуваючи на військовій службі отримував заробітну плату 40 000 грн. та в силу вимог КПК є особою, яка не має судимості.

Водночас вказує, що слідчим суддею жодним чином не аргументовано неможливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу та встановлено непомірний розмір застави, без урахування його матеріального становища, який носить каральний характер та порушує принцип презумпції невинуватості.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року та обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту за адресою його реєстрації, а у випадку відсутності підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу зменшити розмір застави до 400 000 грн.

Одночасно просить поновити їй строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого у судовому засіданні вона присутня не була, а повний текст ухвали був отриманий нею 14 червня 2023 року. Тому, на переконання захисника, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави до 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, але заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2019 (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зробила правовий висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Натомість у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 01 червня 2023 року. Натомість слідчим суддею цього дня було оголошено лише вступну та резолютивну частину свого рішення (а.с.86-87).

У свою чергу матеріали справи не містять підтвердження тому, що підозрюваний ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 своєчасно отримали копію повного тексту ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2023 року. Строк подання апеляційної скарги спливав 06 червня 2023 року, що свідчить про відсутність у сторони захисту достатнього часу для ознайомлення з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та підготовки і подання апеляційної скарги.

Враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведені правові позиції, як Об`єднаної палата ККС ВС, так і Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили захисника ОСОБА_7 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.4 ст.187 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.04.2023 року (а.с.10зв.-11); протоколом допиту потерпілого від 20.04.2023 року (а.с.11зв.-13); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.04.2023 року (а.с.13зв.- 15, 15зв.-17); протоколом додаткового допиту потерпілого від 21.04.2023 року (а.с.17зв.-18); протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 21.04.2023 рок (а.с.19-20); договором оренди транспортного засобу від 2023 року з додатком(а.с.22 зв.-28); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.04.2023 року (а.с.29-30); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року (а.с.31-32, 33-35); протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 25.04.2023 року (а.с.35зв.-36); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року (а.с.37-38, 39-40); протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 11.05.2023 року (а.с.41-42); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2023 року (а.с.42 зв.-44, 44зв.-46); протоколом огляду місця події від 30.05.2023 року (а.с.54 зв.-55); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 31.05.2023 року (а.с.59-60).

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.4 ст.187 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить як тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, так і дані про особу підозрюваного, який хоча одружений, має сина, раніше проходив військову службу, однак не довів факту наявності у нього роботи, яка б змогла його утримувати за місцем проживання, офіційного джерела доходу та не конкретизував у чому полягає надання ним догляду батьку дружини. Крім того, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний може впливати на свідків, оскільки злочин був вчинений ним із застосуванням насильства та версія подій висловлена ним, суперечить показанням потерпілого та свідків.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який одружений, має сина, постійне місце проживання, раніше не судимий, однак не довів наявності у нього офіційного місця роботи та джерела доходу, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі у вигляді домашнього арешту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас посилання сторони захисту щодо неналежності доказів долучених до клопотання для підтвердження обґрунтованості підозри є неспроможними, так як вони не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Окрім того, доводи сторони захисту щодо невірної правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 за вчинений злочин, його незаконного затримання та відібрання у нього відбитків долоней рук, а також не забезпечення захисником під час проведення вказаних дій, суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

У той же час, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 та ч.5 ст.182 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зокрема, приписами п.3 ч.5 ст.182 КПК передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 740 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 986 160 грн., оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо особи підозрюваного ОСОБА_8 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, обставини вчинення інкримінованого злочину, який вчинений в період введеного на території України воєнного стану, його майновий стан, який під час розгляду клопотання зазначав про отримання ним доходу від зайняття підприємницькою діяльністю та можливість внесення застави, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

У свою чергу стороною захисту суду не надано переконливих доказів необхідності зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави для підозрюваного ОСОБА_8 . Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2023 року та альтернативою внесення застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного за ч.4 ст.187 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2023 року та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4