Справа № 199/3742/23
ВИРОК

іменем України

01.06.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0002487 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2022, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Привільне Солонянського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньотехнічною освітою, працюючого офіційно охоронцем у ДФ ТОВ «Венбест»- «Венбест Дніпро», не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 і проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 27.12.2022 близько 21:15 години водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , здійснював рух в вечірній час доби по проїзні частині проспекту Слобожанський з боку вул. Каштанова в напрямку проспекту Мануйлівський в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра.

Під час руху, по проїзній частині проспекту Слобожанського, в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра, біля будинку № 31Д, водій автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного та фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відведення наслідків, не маючи жодних, перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та дорожньою розміткою «пішохідний перехід», по якому зліва направо по ходу його руху рухалися пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, заходів для зменшення швидкості або зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, а також не застосував своєчасне екстрене гальмування, у результаті чого, на пішохідному переході проспекту Слобожанський в районі буд. 31Д, скоїв наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Унаслідок дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_5 , заподіяні тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в лобній області зліва, травми лівої нижньої кінцівки: закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, синця з садном на його тлі передній поверхні лівого колінного суглобу.

Потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в лобній області, закритого перелому зовнішньої стінки правої гайморової пазухи з явищами гемосиносу, садна синця правої вушної раковини, забійної рани в правій завушній області, закритого перелому голівки лівої малогомілкової кістки, синця та садна зовнішньої поверхні правого стегна з переходом на колінний суглоб, масивного синця на зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до нижньої третини з переходом на передню і задню поверхню і частково внутрішню.

Тілесні ушкодження виявлені у потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_5 за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу, згідно п.2.2.2 - «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1 Правил Дорожнього руху України обвинуваченим

ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в порушенні ним Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений, пояснив, що він дійсно 27.12.2022 року близько 21.00 годин керував автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався він по просп. Слобожанському в місті Дніпрі зі швидкістю приблизно 70км/год. та в районі ТЦ «Наша Правда», на пішохідному переході скоїв наїзд на двох пішоходів.

У момент ДТП було темно, світлофори не працювали, коли він здійснив наїзд на пішоходів, то відразу викликав поліцію та швидку допомогу, при цьому він перебував у шоковому стані. У момент ДТП він не бачив у потерпілих ліхтариків, можливо через те, що їх закривав відбійник.

Після ДТП, він особисто звертався до потерпілих, як у лікарні так і безпосередньо вдома з пропозицією надати їм якусь дорогому, але останні говорили, що лікуватися будуть своїми силами.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , підтверджується показами наданими у судовому засіданні потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Як вказав потерпілий ОСОБА_5 , 27.12.2022 року близько 21.00 годин він разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 переходили дорогу по пішохідному переходу по пр. Слобожанському в місті Дніпрі, де їх збив автомобіль. У момент коли вони переходили дорогу світлофори не працювали, у зв`язку з цим ОСОБА_6 у руках ніс ввімкнений ліхтар, який було направлено у сторону транспортних засобів, що рухалися до них з правої сторони.

Після самої ДТП, їм відразу почали надавати допомогу перехожі люди. У лікарню ОСОБА_3 приїздив декілька разів пропонував надати їм допомогу, але конкретно нічого не пропонував, тому вони не погодилися і не примирилися, ані тоді, ані зараз.

Як вказав потерпілий ОСОБА_6 , 27.12.2022 року близько 21.00 годин він разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 переходили дорогу по пішохідному переходу по пр. Слобожанському в місті Дніпрі до торгівельного центру «Наша Правда», де їх збив автомобіль. Коли вони вдвох із ОСОБА_5 переходили дорогу, по всьому місту Дніпру взагалі не було світла і майже нічого не було видно, тому перетинаючи проїзну частину проспекту Слобожанського по пішохідному переходу вони із ОСОБА_5 увімкнули телефон і ліхтарик, автомобілі що рухалися ліворуч від них всі зупинилися. Він із ОСОБА_5 , пройшовши першу частину дороги впевнилися, що водії які рухалися праворуч від них, у перших двох рядах ближче до ТЦ «Наша Правда» їх бачать і зупинилися, вони почали свій рух по пішохідному переходу, проте, їх збив автомобіль «Chevrolet Aveo».Після самої ДТП, їм відразу почали надавати допомогу перехожі люди, він пам`ятає жінку та військових, які укривали та надавали першу допомогу. Сам ОСОБА_3 приходив у лікарню та додому вибачатися, але конкретики у його словах не було, одні натяки.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується і письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 27.12.2022 року за участю понятих було зафіксовано ділянку дороги та складено схему ДТП з фото таблицею, а саме місто Дніпро проспект Слобожанський, 31Д де стався наїзд на пішоходів. Погода без опадів. Пішохідний перехід. Покриття асфальтобетонне, вологе, чисте. Пошкодження дорожнього покриття не виявлено. Дорожня розмітка 1.1, 1.12, 1.3, 1.5. Дорожній знак 5.38.1. У автомобілі «Chevrolet Aveo» деформовано: капот, криша, розбито лобове скло, стертості бруду на передньому бампері.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у водія ОСОБА_3 28.12.2022 ознак сп`яніння не виявлено.

ОСОБА_3 є водієм, про що свідчить його посвідчення НОМЕР_4 , а власником автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_8 про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови слідчого від 28.12.2022 автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - визнано речовими доказами та залишено на зберіганні на майданчику тимчасового тримання за адресою м. Дніпро, вул. Курсанська, 22.

Відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03.01.2023, накладено арешт, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження, на автомобіль «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та був вилучений у ОСОБА_3 .

За результатами висновку експерта № 48е від 06.01.2023 року, за даними медичної документації, рентгенівського дослідження та при огляді у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної, рани в лобній області зліва;

- травми лівої нижньої кінцівки: закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, синця з садном на його тлі на передній поверхні лівого колінного суглобу.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «МКЛ №6», тобто і в термін на який вказує обстежений та вказано у медичній документації, а саме 27.12.2022 року.

За своїм характером виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

За результатами Висновку експерта № 53е від 09.01.2023 року, за даними медичної документації, рентгенівського дослідження та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної, рани в лобній області, закритого перелому зовнішньої стінки правої гайморової пазухи з явищами гемосинусу, садна та синця правої вушної раковини, забійної рани в правій завушній області;

- закритого перелому голівки лівої малогомілкової кістки;

- синця та садна зовнішньої поверхні правого стегна з переходом на колінний суглоб;

- масивного синця на зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до нижньої третини з переходом на передню і задню поверхню і частково внутрішню.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги в КНП «МКЛ №6», тобто і в термін на який вказує обстежений та вказано у медичній документації, а саме 27.12.2022 року.

За своїм характером виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Згідно протоколу огляду відеозапису від 06.01.2023 року було переглянуто оптичний носій інформації на CD-R диску на якому міститься відеофайл, із зображенням механізму та обставин ДТП, яка мала місце 27.12.2022 за участі автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та пішоходів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в районі будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.01.2023 в якості речового доказу визнано оптичний носій інформації на CD-R диску на якому міститься відеофайл із обставинами ДТП, яка мала місце 27.12.2022.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.03.2023 року за участі ОСОБА_3 у присутності двох понятих, проводилося відтворення Дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.12.2022 року по АДРЕСА_3 .

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2023 року за участі потерпілого ОСОБА_5 у присутності двох понятих, проводилося відтворення Дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.03.2023 року по проспекту Слобожанському в місті Дніпрі в районі будинку № 31Д.

За результатами судової авто технічної експертизи від 29.03.2023 № СЕ-19/104-23/11490 ІТ, згідно показів ОСОБА_3 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 18.1, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України.

Згідно показів потерпілого ОСОБА_5 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 18.1, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України. В умовах даної події водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.18.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.2, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.04.2023 року за участі потерпілого ОСОБА_6 у присутності двох понятих, проводилося відтворення Дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.03.2023 року по проспекту Слобожанському в місті Дніпрі в районі будинку № 31Д.

За результатами судової авто технічної експертизи від 24.04.2023 № СЕ-19/104-23/14662 ІТ, згідно показів ОСОБА_3 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 18.1, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України.

Згідно показів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 18.1, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України. В умовах даної події водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.18.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.2, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченого та потерпілих у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожному окремо, середньої тяжкості тілесні ушкодження.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований охоронником ДФ ТОВ «Венбест»- «Венбест Дніпро», де характеризується з позитивної сторони, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб не має, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді обмеження волі з застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав прокурора, та позицію потерпілого ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченому покарання із реальним його відбуванням, без застосування вимог ст.75 КК України. Суд враховує і позицію захисника ОСОБА_7 , та самого обвинуваченого, які просили призначити покарання у виді штрафу, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім вказаного, суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та обставини саме даної дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася на пішохідному переході та спричинила двом потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тому суд, враховуючи наведене, прийшов до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових злочинів, до обвинуваченого ОСОБА_3 має бути крім іншого застосовано таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

На переконання суду, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не призведе до втрати роботи обвинуваченого ОСОБА_3 на посаді професійного водія, оскільки транспортний засіб не є його єдиним джерелом доходу та засобом для існування, а як свідчить його характеристика з ДФ ТОВ «Венбест»- «Венбест Дніпро», він працює офіційно саме охоронником, а не водієм.

З приводу позиції потерпілого ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченому покарання виключно із реальним його відбуванням, без застосування вимог ст.75 КК України, суд зазначає, що у справах цієї категорії ця позиція, не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК, і не має над ними пріоритету.

Разом з наведеним, судом не встановлено підстав для призначення ОСОБА_3 мінімального покарання передбаченого санкцією статті 286 КК України у виді штрафу, оскільки, як вже було зазначено судом, ОСОБА_3 , порушив правила дорожнього руху на пішохідному переході, де перебували пішоходи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які за допомогою засвіченого ліхтаря подавали сигнал водіям про свою присутність на пішохідному переході, і інші водії зупинилися пропускаючи їх. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому вже перебували пішоходи, не виконав вимоги пункту 18.1 ПДР України, який передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, саме, визначене судом покарання, у виді обмеження волі, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування основного покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування основного покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 ( шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1887.80 гривень - висновок експерта № СЕ-19/104-23/11490 - ІТ від 29.03.2023 року та судової експертизи в сумі 1912.00 гривень - висновок експерта № СЕ-19/104-23/14662 - ІТ від 24.04.2023 року.

Скасувати накладений, відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03.01.2023 року, арешт на автомобіль марки Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_8 , повернувши за належністю останньому.

Речові докази: автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_5 залишити власнику за належністю; оптичний носій інформації «Videx Mamba 52x, 700 MB» - зберігати в матеріалах справи.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9