ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4935/16-к

Провадження № 11-кп/4820/437/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року у об`єднаному кримінальному провадженні №0005977, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2015 року, №0000321 від 19 січня 2016 року, №0001999 від 26 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 та частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 289 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 статті 185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання: за частиною 2 статті 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки; за частиною 3 статті 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців; за частиною 2 статті 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на один рік; за частиною 2 статті 289 КК України (редакції Закону №270-УІ від 15.04.2008 року) - у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2016 року ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) зараховано у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 05.04.2017 року по 08.02.2019 року включно, та з 17.01.2023 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 9696 (дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн. 73 коп. та 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 14696 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн. 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди - 38769 (тридцять вісім тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 88 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку статті 100 КПК України.

Відповідно до вироку суду, 06 жовтня 2015 року, приблизно о 14.00 год., ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на сходинковому майданчику між 6 та 7 поверхами будинку АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 поліетиленовий пакет вартістю 2 грн., в середині якого знаходились: мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 450 грн., без картки мобільного оператора, жіноча балонова куртка помаранчевого кольору, вартістю 475 грн., в лівій кишені якої перебували грошові кошти в сумі 1200 грн., сумочка для мобільного телефону червоного кольору вартістю 15 грн., дві пари дитячих колготок, вартістю 35 грн. кожна, на суму 70 грн., чим спричинив останній матеріальні збитки на загальну суму 2212 грн. 00 коп.

Крім цього, 18 січня 2016 року, приблизно о 18.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на запрошення ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_3 , яку остання винаймала разом з ОСОБА_12 , та який проживав у іншій кімнаті, скориставшись відсутністю жителів вказаної квартири, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, із кімнати ОСОБА_12 викрав ноутбук марки «Lenovo G 550» s/n : С05237284, вартістю 6020 грн., чим спричинив ОСОБА_12 матеріальні збитку на вказану суму.

Він же, 24 червня 2016 року, приблизно о 23 год. 23 хв., перебуваючи поряд з приміщенням магазину «Світло техніка», який належить ОСОБА_13 та розташований по АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав камеру відео спостереження марки «Tescar AMDW - 1 МР-40 FI», вартістю 1100 грн., яка була прикріплена над вхідними дверима вказаного магазину, спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім цього, 25 березня 2017 року, приблизно о 08.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_5 , повторно, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_9 планшет ipad марки «APPLE» моделі «А1458» серійний номер НОМЕР_1 , вартістю 4417 грн. 50 коп., який знаходився в чорному чохлі - книга марки «Danustar» вартістю 211 грн. 38 коп. та зарядний пристрій марки «Avalanche» моделі «АСН 012» разом з USB шнуром, вартістю 350 грн., чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 4978 грн. 88 коп.

Він же, 26 березня 2017 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи поруч магазину «Фуршет», що по вул. С. Бандери, 49 в м. Хмельницький, куди він приїхав на викраденому автомобілі марки «OPEL» моделі «ASTRA», комплектації - фургон малотонажний -В, номер кузова шасі VIN - НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , 2000 року випуску, синього кольору, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з салону вказаного автомобіля компресор для підкачування коліс марки «Vitol» вартістю 1000 грн., який тієї ж ночі приблизно о 01.00 год. продав невідомій особі, поруч ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний дім», в м. Хмельницький, що по проспекту Миру ,76, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 1000 грн.

Вищевказаними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, в період часу з 08.00 год. 05 серпня 2016 року по 18.00 год. 06 серпня 2016 року ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна, через незачинену кватирку однієї з кімнат, проник в приміщення квартири АДРЕСА_6 , яка розташована на першому поверсі будинку, звідки таємно викрав належні ОСОБА_8 ноутбук марки Asus X51L Pentium Dual Core T23920 1.86 GHZ/RAM2048MB/HDD160GB/DVD RW c/№85N0AS25999521A, вартістю 5700 грн., ресивер ефірного телебачення TV Strong SRT 8500, вартістю 415 грн., праску «Clatronic», вартістю 559 грн., блендер «Mirta ВНМ 350 GC» (набір), вартістю 699 грн., а також WI-FI маршрутизатор марки «Asus», вартістю 498 грн. 96 коп., електричну перукарську машинку сіро-синього кольору «Scarlett», вартістю 104 грн. коп., скарбничку із грошовими коштами в сумі 400 грн., а також з приміщення кухні викрав мультиварку «Liberty», вартістю 1320 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 9696 грн. 73 коп.

Також, 25 березня 2017 року, приблизно о 20.00 год., ОСОБА_6 , за допомогою раніше викраденого ключа, проник до квартири ОСОБА_9 , що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , звідки повторно, таємно викрав, телевізор марки «LG» моделі «32LB572U», серійний номер - 501raqrok740, вартістю 8000 грн., шампанське марки «Ferrari»,ємкістю 0,7 л. в паперовій коробці білого кольору, вартістю 1000 грн. та коньяк марки «Aliksandrion», ємкістю 0,5 л., вартістю 300 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 9300 грн.

Такими протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Окрім цього, 25 березня 2017 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поруч під`їзду №2, буд. АДРЕСА_5 , за допомогою раніше викраденого дубліката ключа, всупереч волі власника, проник до салону належного потерпілому ОСОБА_9 автомобіля марки «OPEL» моделі «ASTRA», комплектації - фургон малотонажний - В , номер кузова шасі VIN - НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , 2000 року випуску, синього кольору та шляхом приведення в дію двигуна розпочав рух на такому автомобілі до магазину «Факел», що по вул. С. Бандери, 49 в м. Хмельницький, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом.

Тоді ж, керуючи вказаним автомобілем, неподалік магазину «Факел», що по вул. С. Бандери, 49 в м. Хмельницький, ОСОБА_6 не впорався з керуванням та допустив зіткнення автомобіля з бетонним блоком, в результаті чого автомобілю було заподіяно механічні пошкодження, а саме: деформовано та розбито передній бампер, розбито корпус та зламано кріплення правої протитуманної фари, зламано корпус та верхнє кріплення блоку правої фари, розрив пластика та зламані кріплення правого та лівого передніх підкрильників, деформовано в передній частині праве переднє крило, деформовано в передній частині правий передній лонжерон, деформовано з правої сторони підсилювач переднього бампера, розбито кронштейн переднього номерного знаку, обірвано з місць кріплення в передній частині біля внутрішньо-салонного ліхтаря обшивку панелі даху кабіни, а всього пошкоджень на загальну суму 24681 грн.

Зазначеними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України (редакції Закону №270-VI від 15.04.2008 року), тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Крім того, 06 серпня 2016 року, приблизно 00.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на дитячому майданчику, поруч з будинком АДРЕСА_8 , повторно, шляхом обману під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів належним потерпілій ОСОБА_14 мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «700» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_5 , вартістю 1600 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, з номером мобільного телефону НОМЕР_6 та карта пам`яті об`ємом 2 Гб, вартістю 150 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальні збитки на загальну суму 1760 грн.

Такими протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України, визначивши мінімально можливий строк позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що він свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, завдана кримінальними правопорушеннями майнова шкода потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_13 повністю відшкодована ним добровільно на суму 3312 гривень, потерпілі ОСОБА_14 і ОСОБА_12 позови не подавали, згідно характеристики з місця проживання він характеризується позитивно, підтримував добрі стосунки в сім`ї, з сусідами, алкоголем не зловживав.

Вважає, що при обранні міри покарання суд недостатньо врахував щире каяття, молодий вік, соціальний статус, він має родину, постійно заробляв кошти у якості різноробочого різних підприємств м. Хмельницького, має на утриманні матір, яка є інвалідом 1 групи по зору і потребує догляду та лікування та співмешканку ОСОБА_15 , яка є на даний час вагітною.

Вказані обставини є такими, що пом`якшують покарання, тому з висновками суду погодитись не може, так як призначене йому покарання є несправедливим і надто суворим.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити повністю, призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням статті 69 КК України, визначивши мінімально можливий строк позбавлення волі, з наведених в апеляційній скарзі підстав. Обвинувачений показав, що працював неофіційно та утримував співмешканку, зараз мати співмешканки померла, їй немає кому допомагати.

Захисник долучив до матеріалів провадження свідоцтва про народження двох дітей обвинуваченого, його співмешканка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила двійню, батьком дітей є обвинувачений, крім того, вона має ще одну дитину, на теперішній час їй нікому допомагати.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, що не перешкоджає проведенню розгляду, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Прокурор не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, наведених у вироку, правильність кваліфікації його дій за частинами 2 та 3 статті 185, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 289 КК України, у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України, вирок у цій частині не перевірявся.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про суворість призначеного покарання, просить вирок змінити та призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними апеляційними доводами обвинуваченого та вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, його виду та розміру, керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року та належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також конкретні обставини їх вчинення, наслідки, кількість епізодів злочинної діяльності, інформацію про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд першої інстанції, повною мірою врахувавши вказані обставини, обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, передбачених частинами 2 та 3 статті 185, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 289 КК України у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавленням волі, яке є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати його явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Досліджуючи інформацію про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів уважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а висновки суду належним чином вмотивовані.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, його виду та розміру, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв умисні кримінальні правопорушення, які, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, є корисливими та вчиненими проти власності, особу винного, який маючи непогашену судимість за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності і більше того під час іспитового строку повторно вчинив декілька умисних, корисливих злочинів, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та відверте небажання ставати на шлях виправлення, не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, вибачився за скоєне, добровільно відшкодував заподіяні збитки окремим потерпілим, зокрема повністю ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , частково ОСОБА_9 , визнавши обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове добровільне відшкодування спричинених збитків потерпілим, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, конкретні обставини справи, позицію прокурора, потерпілих та сторони захисту, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив покарання за вчинені ним злочини у виді позбавлення волі, в межах санкцій частин статтей Особливої частини Кримінального Кодексу України ближче до найнижчої межі, що, на переконання суду, відповідно до вимог ст.65 КК України, буде необхідним й достатнім для досягнення мети виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, покарання, на підставі положень ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

При цьому суд першої інстанції, з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема обсягу обвинувачення, кількості вчинених правопорушень, тим більше вчинених під час іспитового строку, не вбачав підстав для задоволення клопотання захисника та обвинуваченого про призначення покарання за вчинені злочини із застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої в законі, з чим погоджується і колегія суддів.

За змістом частини 1 статті 69 КК України рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд може прийняти лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

В той час, встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове добровільне відшкодування спричинених збитків потерпілим за своєю суттю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим умисних корисливих злочинів проти власності. Їх наявність сама по собі не тягне за собою безумовного застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону.

Крім того, таке рішення приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, як помилково вважає сторона захисту, а й з урахуванням особи винного, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, більше того під час іспитового строку повторно вчинив декілька умисних, корисливих злочинів, серед вчинених ним злочинів деякі пов`язані із проникненням у приміщення, кількість епізодів злочинної діяльності, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, наведені обставини дають підстави вважати про схильність обвинуваченого до вчинення правопорушень, відсутність позитивних змін у його поведінці, про його явне та свідоме небажання ставати на шлях виправлення.

Встановлені обставини дають підстави колегії суддів вважати, що призначення ОСОБА_6 покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої у санкції частини 2 та 3 статті 185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України не сприятиме виправленню обвинуваченого, а також може створити у обвинуваченого та інших осіб схильність до вчинення аналогічних злочинів, хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, таке рішення приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, як помилково вважає обвинувачений, а й з урахуванням особи винного.

Відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що суд першої інстанції належним чином не врахував його характеристику, поведінку під час досудового слідства та розгляду справи в суді, що ОСОБА_6 під час судового розгляду справи зізнався у вчиненому, щиро покаявся, жалкував про скоєне, запевняв про недопущення протиправної поведінки в майбутньому, посилаючись також під час апеляційного розгляду на істотні зміни в його житті, пов`язані з народженням двійні від співмешканки ОСОБА_16 , наявність у ОСОБА_6 матері - інваліда першої групи по зору, яка потребує догляду, його молодий вік, соціальний статус, він має родину, постійно заробляв кошти у якості різноробочого різних підприємств м. Хмельницького, добровільно відшкодував заподіяні збитки окремим потерпілим, зокрема повністю ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , частково ОСОБА_9 , що в сукупності на думку обвинуваченого вказані обставини були підставами для застосування вимог ст.69 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях за частинами 2 та 3 статті 185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, а тому застосоване судом покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки наведені обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Водночас слід зауважити, що суд першої інстанції при призначенні покарання врахував наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, визнав деякі з них пом`якшуючими покарання, на підставі цих обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання майже у мінімальних межах санкції інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, враховуючи зазначені вище факти, характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає обране обвинуваченому покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав вважати призначене покарання несправедливим через його суворість та пом`якшення цього покарання, із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну вироку та призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України не підлягає задоволенню. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, винесено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни вироку суду першої інстанції та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 та ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях цих статей, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2023 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3