КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, строком на 60 днів, тобто до 19 червня 2023 року включно, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 червня 2023 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може умисно ухилитись від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 4 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд не прийняв до уваги обмеженість доказів наданих стороною обвинувачення, якими ОСОБА_7 висунуто підозру за ч. 2 ст. 187 КК України.

Також апелянт зазначає, що судом не в повній мірі були взяті до уваги наведені стороною захисту підстави, якими були обґрунтовані можливості для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема, те що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, джерело доходу (неофіційно працював до часу затримання), що свідчить про те, що він не буде мати наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а навпаки, зацікавлений у найшвидшому розгляді справи та встановленні істини.

Також суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого, його молодий вік, що він раніше не судимий, має значні проблеми зі здоров`ям, так як є ВІЛ-інфікованим, і потребує щоденного прийому ліків, а перебування під вартою може ускладнити дотримання графіку прийому лікарських засобів, що призведе до загострення хвороби, оскільки умови слідчого ізолятора не є придатними для особи з таким станом здоров`я. До того ж, враховуючи свій стан здоров`я, обвинувачений не має наміру, підстав чи фізичної змоги задля переховування від органів правосуддя.

Окрім того, ОСОБА_6 і до цього не переховувався від суду, а проживав за місцем свого фактичного мешкання та реєстрації в Миколаївській області, тому для нього було несподіванкою, що він знаходиться в розшуку, адже фактично від органів правосуддя він не переховувався.

Також апелянт звертає увагу на те, що, хоч дане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, і є тяжким, проте на даний час досліджені письмові матеріали справи, допитаний потерпілий, який висловив свою позицію, що жодних претензій до обвинуваченого не має, так як шкода йому повністю відшкодована, та просив суд не позбавляти волі останнього.

Таким чином, захисник вважає, що є всі підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_6 були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.

Так, наведені в ухвалі ризики, зокрема, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються, обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, а ризики, які враховувались під час обрання виключного запобіжного заходу не зменшились.

Окрім того, при розгляді клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд взяв до уваги те, що обвинувачений тривалий час ухилявся від суду, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений групою осіб із застосуванням насильства, що має високу суспільну небезпечність, а тому у разі обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, існує ризик того, що будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, у випадку визнання його винуватим, він може умисно ухилитись від суду, не виконати його процесуальні рішення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином (ризик переховування).

Щодо доводівзахисника про те, що суд не прийняв до уваги обмеженість наданих стороною обвинувачення доказіввідносно висунутої ОСОБА_7 підозри за ч. 2 ст. 187 КК України, то колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду до постановлення вироку суд позбавлений можливості висловлюватись з приводу обґрунтованості підозри та висунутого обвинувачення.

Посилання захисника на те, що обвинувачений не переховувався від органів правосуддя, а проживав за місцем свого фактичного мешкання та реєстрації в Миколаївській області, є неспроможними, позаяк вказані обставини не свідчать про відсутність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від суду.

Доводи захисника про те, що на даний час вже досліджені письмові матеріали справи та допитаний потерпілий, який висловив свою позицію, що жодних претензій до обвинуваченого не має, так як шкода йому повністю відшкодована, та просив суд не позбавляти волі останнього, самі по собі не дозволяють зробити висновок про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які дозволяють зробити висновок про можливість застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки зазначені апелянтом обставини: постійне місце проживання та реєстрації, наявність джерела доходу (неофіційно працював до часу затримання), не нівелюють наявності ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо стану здоров`я, який в умовах перебування обвинуваченого під вартою може призвести до загострення хвороби, матеріалами провадження не підтверджені, оскільки суду не були надані жодні відомості про те, що за станом здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватися під вартою.

Також є не підтвердженими доводи захисника про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, тому колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Отже, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, строком на 60 днів, тобто до 19 червня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №759/19162/19

Провадження №11-кп/824/3391/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1