Номер провадження: 11-сс/813/1088/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000368 від 10 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року було задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 07 серпня 2023 року включно.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що стороною обвинувачення не було доведена недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, він раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, доглядає свою хвору матір.

Також ОСОБА_8 проходив військову службу в зоні АТО за що отримав чисельні нагороди та подяки.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в тому, що він обіймаючи посаду поліцейського - водія сектору логістики відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України в Одеській області, маючи спеціальне звання «сержант поліції», в умовах введеного на території України воєнного стану, вчинив грабіж за наступних обставин.

Так, не пізніше 09 червня 2023 року (більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення шляхом відкритого викрадення чужого майна (грабежу).

Розуміючи свій злочинний умисел, та те, що його дії можуть бути помічені та його можуть ідентифікувати, ОСОБА_8 вирішив заздалегідь вжити заходів щодо конспірації, а саме підготував медичну маску, рукавиці, одяг та спецзасіб сльозогінної та дратівливої дії «Терен 4-М».

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на відрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_8 одягнувши вищевказані заздалегідь підготовлені речі, о 22 годині 41 хвилині 09 червня 2023 року прибув до автозаправної станції «Амік Енерджі», яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Вільямса, 86, та перебуваючи біля входу до станції, розуміючи, що станція не працює та не маючи на те дозволу, шляхом розтискання дверей відчинив їх, та проник у приміщення автозаправної станції «Амік Енерджі», де виявив оператора АЗС ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася на своєму робочому місці. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 застосував відносно ОСОБА_10 спецзасіб сльозогінної та дратівливої дії «Терен 4-М» шляхом розпилювання його в обличчя останній. У подальшому, ОСОБА_8 повалив на землю ОСОБА_10 та почав здавлювати її шию та закривати рукою рот, щоб оточуючі не почули її крик. В цей час, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів телефоном марки Redmi Note 8 pro, який належить потерпілій ОСОБА_10 та був придбаний останньою в 2021 році за 9 000 грн.

Після цього, ОСОБА_8 висунув вимогу ОСОБА_10 відкрити касу та віддати йому грошові кошти, які в ній знаходяться. Підходячи до каси, ОСОБА_10 змогла натиснути кнопку виклику охорони, яка знаходилася під столом. В свою чергу, ОСОБА_8 побачивши, що ОСОБА_10 змогла викликати охорону, різко штовхнув в обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого остання вдарилася об стіну та намагався залишити місце скоєння злочину. У той же час, ОСОБА_10 намагалася зашкодити ОСОБА_8 покинути місце події, але останній кулаком правої та лівої руки наніс ОСОБА_10 три удари в обличчя, внаслідок чого остання не могла чинити опір ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 9 000 грн.

10 червня 2023 року о 03 год. 26 хв. ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за адресою: м.Одеса, вул. Ак. Корольова, 44, біля будівлі супермаркету «Сільпо».

Надалі, 10 червня 2023 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом затримання ОСОБА_8 від 10 червня 2023 року; протоколом огляду місця події від 10 червня 2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 10 червня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

В своєму клопотанні про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені пунктами 1), 3), 4), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти нові злочини.

Слідчий суддя погодився з позицією слідчого частково та, на переконання апеляційного суду, дійшов правильного висновку про те, що доведеними є лише існування двох ризиків, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Так, апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, в якій суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за який, у разі доведеності вини підозрюваного, йому може бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, ризик того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінального переслідування є цілком обґрунтованим.

Крім того беззаперечно існує ризик того, що ОСОБА_8 може впливати на свідків, у тому числі і на працівників поліції охорони з ким він особисто знайомий, а показання вказаних свідків є визначальними у даному кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_8 перебуваючи на свободі може продовжувати вчиняти нові злочини є недоведеним, з огляду на те, що підозрюваний вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того у клопотанні слідчий не конкретизував, яким чином ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,ю

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1) та 3) ч.1 ст.177 КПК України та не дозволить контролювати місце перебування та поведінку ОСОБА_8 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу матиме реальну можливість вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу та уникнути кримінального переслідування.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованими, оскільки такий запобіжний захід взагалі на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1) ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України був вчинений із застосуванням фізичного насилля до потерпілої.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину проти власності, який був вчинений із застосуванням насильства до особи жіночої статі.

При цьому на момент вчинення протиправних дій ОСОБА_8 обіймав посаду поліцейського - водія сектору логістики відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України в Одеській області.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року за № 580-VIII встановлені основні завдання поліції, якими зокрема є забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидія злочинності.

В свою чергу ОСОБА_8 маючи обов`язок протидіяти злочинності, напроти став на злочинний шлях, що безумовно підпиває авторитет Національної поліції України і є неприпустимим.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 07 серпня 2023 року включно без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4