Справа № 357/8003/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного провадження, без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000995, яке внесене до ЄРДР 02 червня 2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сидори, Білоцерківський район, Київська область, непрацюючого, неодруженого, із загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено таке.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР (далі по тексту Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), включеного до таблиці 2 Переліку, допускається лише у цілях, передбачених ст.19, 20 та 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

1) використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

2) діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);

3) використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 , 02 червня 2023 року близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи по вул. Лісова в м. Біла Церква Київської області на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов безбарвний полімерний пакетик закритий пазовою застібкою, в якому містилась речовина білого кольору, ззовні схожа на психотропну речовину «PVP». В подальшому, ОСОБА_6 переконавшись, що знайдена ним речовина є психотропною речовиною «PVP», оскільки в минулому мав досвід вживання вказаної речовини, помістив вказаний пакет до лівої кишені штанів, в які був одягнений, та залишив при собі незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.

Після цього, 02 червня 2023 року о 18 годині 48 хвилин по вулиці Лісова в м. Біла Церква Київської області ОСОБА_3 зупинено працівниками поліції з метою з`ясування у останнього наявності заборонених в обігу речовин. В ході особистого обшуку у ОСОБА_3 з лівої кишені штанів, в які він був одягнений, виявлено та вилучено безбарвний полімерний пакетик закритий пазовою застібкою, всерединіякого знаходилась речовина білого кольору, яка у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,274 г, яку ОСОБА_6 всупереч положенням Закону, незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, допит обвинуваченого не здійснювався.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає: щире каяття.

Обставини передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялися, судом не установлені.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, якщо у обвинувальному акті прокурором не заявлені обставини, які обтяжують покарання, суд позбавлений можливості їх установлювати на власний розсуд, оскільки це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінального правопорушення, установлені дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий (а.с. 63), у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с. 60), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 69), непрацюючий, зважаючи на обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без тримання його в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарань у виді штрафу та виправних робіт не є можливим, оскільки він не працює, будь-якого іншого доходу не має.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Суд вважає, що призначення більш суворого покарання, не є необхідним.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 необхідно зарахувати один день його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 призначене покарання у виді обмеження волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке шкоди іншим особам не завдало, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що він кримінальне правопорушення вчиняє вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, є суд дійшов висновку, про можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 75 КК України та установити йому іспитовий строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_3 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000995, висновок експерта від 02 червня 2023 року № СЕ-19/111-23/28940-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 1 912 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 27 червня 2023 року, речовим доказом визнано: кристалоподібну речовину білого кольору, яка знаходилась у безбарвному прозорому пакеті із полімерного матеріалу з пазовою застібкою, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,274 г.

Згідно із п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, її необхідно знищити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання, 1 (один) день його попереднього ув`язнення 02 червня 2023 року, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні обмеження волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який обчислювати, починаючи з 04 липня 2023 року.

На підставі ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 912 грн.

Речові докази, а саме: кристалоподібну речовину білого кольору, яка знаходилась у безбарвному прозорому пакеті із полімерного матеріалу з пазовою застібкою, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,274 г, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області