Справа №461/2405/23
Провадження №1-кп/461/406/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2023 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001960 від 02.12.2022, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 03.11.2011 Миколаївським районним судом Львівської області за ст. ст. 27 ч. 5, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. З, 289 ч. 2, 304 ч. 1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 05.06.2014 звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014, 03.11.2015 Миколаївським районним судом Львівської області від за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 04.12.2017 Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст.186 ч.2, ст.395, ч.1 ст.70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 04.04.2019 Миколаївським районним судом Львівської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців 6 днів позбавлення волі, 29.10.2019 Миколаївським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 08.05.2022 Миколаївським районного судом Львівської області за ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , перебуваючи у камері №101 посту №13 ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що по вулиці Городоцькій, 20 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення під виглядом збору коштів на лікування військовослужбовця Збройних сил України, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислювальної техніки, створив аккаунт в соціальній мережі «Facebook», під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_13), куди завантажив неправдиве оголошення про збір коштів для пораненого військовослужбовця.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 08:15 год., ОСОБА_6 підшукав в вказаній соціальній мережі сторінку користувача « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 яку використовує ОСОБА_8 , та в ході переписки з якою, через систему обміну миттєвими повідомленнями «Messenger», представився військовослужбовцем Збройних сил України, ввівши в оману ОСОБА_8 , повідомив, що здійснює збір коштів на лікування військовослужбовця Збройних сил України, та надав банківські реквізити, куди ОСОБА_8 , 26.12.2022 о 16:36 год., перерахувала грошові кошти в сумі 500 грн. та 03.01.2023 о 15.27 год. у сумі 500 грн., якими ОСОБА_6 заволодів, використавши на власні потреби.

Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи у камері №101 посту №13 ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 20, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення під виглядом збору коштів на лікування військовослужбовця Збройних сил України, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислювальної техніки, створив аккаунт в соціальній мережі «Facebook», під назвою ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІНФОРМАЦІЯ_6 ), через який ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 08:15 год. підшукав в вказаній соціальній мережі сторінку користувача ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 яку використовує ОСОБА_10 та здійснив Інтернет дзвінок через систему обміну миттєвими повідомленнями «Messenger» до вказаного користувача соціальної мережі «Facebook». У ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_5 представився ОСОБА_10 військовослужбовцем Збройних сил України та, ввівши в оману ОСОБА_10 , повідомив, що здійснює збір коштів на лікування військовослужбовця Збройних сил України та надав банківські реквізити, куди ОСОБА_10 , 31.12.2022 приблизно о 08:29 год., перерахував грошові кошти в сумі 1000 грн., якими ОСОБА_6 заволодів, використавши на власні потреби.

Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи у камері №101 посту №13 ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 20 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення під виглядом збору коштів на лікування військовослужбовця Збройних сил України, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислювальної техніки, створив аккаунт в соціальній мережі «Facebook», під назвою « ОСОБА_11 » (ІНФОРМАЦІЯ_8 ), куди 05.12.2022 завантажив неправдиве оголошення про збір коштів на лікування пораненого військовослужбовця Збройних сил України.

У подальшому, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 використовуючи вказаний акаунт підшукав у соціальній мережі «Facebook», сторінку користувача ІНФОРМАЦІЯ_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 яку використовує ОСОБА_12 та здійснив інтернет дзвінок через систему обміну миттєвими повідомленнями «Messenger» до вказаного користувача соціальної мережі «Facebook». Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_5 , представився ОСОБА_12 , військовослужбовцем Збройних сил України та, ввівши в оману ОСОБА_12 , повідомив, що здійснює збір коштів на лікування військовослужбовця Збройних сил України і надав банківські реквізити, куди ОСОБА_12 14.01.2023 приблизно о 18:33 год. перерахував грошові кошти в сумі 500 грн., якими ОСОБА_6 заволодів, використавши на власні потреби. Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи у камері №101 посту №13 ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 20, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення під виглядом збору коштів на лікування малолітньої дитини, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислювальної техніки, створив аккаунт в соціальній мережі «Facebook», під назвою « ОСОБА_13 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 куди 22.01.2023 завантажив неправдиве оголошення про збір коштів для лікування малолітньої дитини та зазначив банківські реквізити такого збору.

У подальшому, 23.01.2023 року, приблизно о 10:39 год., користувач соціальної мережі «Facebook», ОСОБА_14 виявивши вищевказане оголошення, будучи переконаним в його правдивості, керуючись морально-етичними принципами, з метою допомоги хворій дитині, переказав на зазначені ОСОБА_5 банківські реквізити грошові кошти в сумі 500 грн., якими ОСОБА_5 , заволодів та використав на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.190 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав пояснення про те, що вчиняв кримінальні правопорушення у зв`язку із важким матеріальним становищем та життєвими обставинами, мав намір використати гроші на сигарети. Розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Від потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 надійшли заяви про судовий розгляд даного кримінального провадження у їх відсутності.

На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.3 ст.190 КК України.

Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Його ж дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його вік, який є неодруженим, на утриманні дітей чи інших осіб немає, невійськовозобов`язаний, тривалий час не працює,раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість якого не знята на не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про сталість його незаконної поведінки.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно з абз.2 п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.190 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Підстав для застосування вимог ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

На переконання суду, призначена міра покарання у виді реального позбавлення волі є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Також, при призначені покарання, суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №766/39/17 провадження № 51-8867кмо18 від 01.06.2020 року, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).

Так, вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2023, який на час постановлення цього вироку не набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Враховуючи, що у даній справі ОСОБА_5 вчинив злочини до постановлення вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2023, остаточне покарання слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, а саме за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2023. Також в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 , з врахуванням правил ч.5 ст.72 КК України, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2023, починаючи з 25.09.2022.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.02.2023, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2023, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

ОСОБА_5 , в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2023, починаючи з 25.09.2022, з врахуванням правил, передбачених ч.5 ст.72 КК України.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 09.02.2023 на 6 аркушів паперу різного формату із рукописним та друкованим текстом, блокнот із надписом «Ukraine» із записами у ньому, сім-картку «Київстар» із номером НОМЕР_1 на ній, мобільний телефон «Cool 1» (IMEI 1: НОМЕР_2 , ІMEI 2: НОМЕР_3 ) із сім-карткою «Лайфселл» із номером НОМЕР_4 .

Речові докази:

- 6 аркушів паперу різного формату із рукописним та друкованим текстом, блокнот із надписом «Ukraine» із записами у ньому - знищити;

- сім-картку «Київстар» із номером НОМЕР_1 на ній, мобільний телефон «Cool 1» (IMEI 1: НОМЕР_2 , ІMEI 2: НОМЕР_3 ) із сім-карткою «Лайфселл» із номером НОМЕР_4 - конфіскувати в дохід держави.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1