Провадження № 1-кс/686/7193/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не одруженого, майстра з експлуатації засобів обліку Старокостянтинівського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго», на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000230,

встановив:

23.08.2023 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені ст.177 КПК України, ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що «групою слідчих першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000230 від 31.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.369-2 КК України.

21.08.2023 о 16 год. 03 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.369-2 КК України, у порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.08.2023 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру та повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування встановлено, що на початку серпня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_5 , з метою одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо непризову військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військову службу під час мобілізації за наступних обставин.

Так 22.07.2023, під час перебування ОСОБА_9 за місцем роботи на підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 , до нього підійшов ОСОБА_7 та невстановлені досудовим розслідуванням чоловіки у військовій формі, які представились працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки і вручили йому повістку про явку 24.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних та проходження військової лікарської комісії.

24.07.2023 ОСОБА_8 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії та під час розмови із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , де також був присутній ОСОБА_7 , повідомив, що він раніше судимий за тяжкі злочини та перебуває під адміністративним наглядом, однак ОСОБА_7 повідомив, що це не являється проблемою та такий нагляд можливо зняти, після чого ОСОБА_8 направлено проходити військово-лікарську комісію.

25.07.2023, під час перебування ОСОБА_9 за місцем роботи на підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_3 , до нього зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що їм необхідно поспілкуватися та попросив вийти. Зустрівшись із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомив, що пройшов військово-лікарську комісію та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 йому вручена повістка про прибуття на відправку у військову частину для проходження військової служби.

У відповідь ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в усній формі висловив ОСОБА_7 пропозицію та пообіцяв здійснити вплив на працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, під час прийняття ними рішення щодо непризову військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військову службу під час мобілізації, за що ОСОБА_7 мав надати неправомірну вигоду у сумі 2500 доларів США, що в перерахунку у національну валюту за курсом Національного банку України становить 91421 гривень 05 копійок.

У подальшому, 11.08.2023 ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_7 та останній повідомив щодо необхідності надання грошових коштів у розмірі 500 доларів США для передачі згаданим вище посадовим особам та створення відповідних умов з метою непризову військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військову службу під час мобілізації.

Цього ж дня, 11.08.2023 у вечірній час ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , на автомобілі «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_1 , прибули до будинку по АДРЕСА_4 , де на них очікував ОСОБА_8 , який сів до вказаного автомобіля.

Під час руху автомобіля вулицями м.Старокостянтинів Хмельницької області, ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні та діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в усній формі повідомили ОСОБА_8 про необхідність передачі їм грошових коштів у розмірі 500 доларів США, надавши при цьому усні гарантії того, що ОСОБА_8 буде виключено із списків осіб, які підлягають мобілізації, після чого ОСОБА_7 одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 доларів США, які передав ОСОБА_5 за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо непризову військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військову службу під час мобілізації.

Надалі 21.08.2023, близько 15:00 години, під час руху в салоні автомобіля «Audi 80»д.н.з. НОМЕР_1 вулицями м. Старокостянтинів Хмельницької області, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання одержали від ОСОБА_8 другу частину неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо непризову військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військову службу під час мобілізації.

Відразу після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів, а предмет неправомірної вигоди в загальній сумі 500 доларів США вилучено.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корупційного злочину, який відноситься до категорії тяжких, задля уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, із одночасним визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, оскільки запобігати вищевказаним ризикам, шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та сприятиме настанню вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора, який клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000230, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000230 від 31.07.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

21.08.2023 р. ОСОБА_5 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання - 16 год. 03 хв. 21.08.2023 р.

22.08.2023 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, є безпідставними, оскільки на первинній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 31.07.2023 р.; протоколи допитів свідка ОСОБА_8 від 31.07.2023 р. та від 15.08.2023 р.; протокол про результати візуального спостереження за особою від 14.08.2023 р.; протоколи про результати здійснення аудіо контролю особи від 14.08.2023 р.; протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 14.08.2023 р.; протоколи затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 21.08.2023 р.; протоколи оглядів та вручення грошей від 11.08.2023 р. та від 21.08.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_5 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час не усі свідки допитані, а тому існує ризик незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування, свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України).

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, вважаю недоведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення на даний час, тобто після викриття його дій та затримання працівниками правоохоронного органу.

Крім того, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, про який зазначав у своєму клопотанні слідчий, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ніщо з наданих матеріалів клопотання не свідчить про існування вказаного ризику.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, родину, зокрема й дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, на утриманні двоє малолітніх дітей. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_5 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе впливати на свідків, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_5 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_5 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме по 18.10.2023 року включно.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривні.

Визначаючи на підставі ч.3 ст.183 КПК України розмір застави, вважаю, що застава в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 грн., підозрюваний ОСОБА_5 буде зобов`язаний прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності); носити електронний засіб контролю.

Застава, визначена в ближче до мінімального розміру, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_5 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 18 жовтня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності);

- носити електронний засіб контролю.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 18 жовтня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя