УХВАЛА

14 вересня2023 року

м. Київ

справа № 331/2772/22

провадження № 51-3594ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього,

встановив:

У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з судовими рішеннями, постановленими стосовно нього та порушує питання про їх перегляду касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з пунктами 3, 4 і 5 ч. 2 вказаної норми, у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Однак касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як убачається зі змісту скарги, ОСОБА_4 порушує питання про здійснення касаційної перевірки ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року якою повернуто його апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2023 року.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

За змістом касаційної скарги, ОСОБА_4 , вказуючи на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, обмежився загальними фразами про допущення таких порушень й разом з тим, не навів конкретних доводів, які саме порушення допустив суд апеляційної інстанцій, постановляючи оскаржувані судові рішення й не вказує у чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень.

Крім того, ОСОБА_4 не сформував прохання до Суду, як того вимагають приписи статті 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладаючи свої вимоги до суду касаційної інстанції ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 17 серпня 2023 року та ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2022 року та 16 вересня 2022 року. Таким чином, вимоги засудженого не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, а тому підлягають уточненню.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 424 КПК в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, у разі, якщо особа оскаржує різні судові рішення судів першої

чи апеляційної інстанцій, вона вправі подати касаційну скаргу на кожне із них

окремо із наведенням відповідного обґрунтування щодо їх незаконності

чи необґрунтованості.

Зазначені недоліки касаційної скарги перешкоджають Суду вирішити питання про відкриття провадження.

Відповідно до частини 1 статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього, залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3