Справа № 755/1246/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2021 року за № 0004044 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

згідно даних обвинувального акта від 19 січня 2022 року, який складено дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 та затвердженого прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , та котрий надійшов до суду 24 січня 2022 року (а.п. 20) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обвинуваченим у кримінальне провадження внесене до ЄРДР 18 листопада 2021 року за № 0004044 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (а.п. 3-7).

Засоби комунікації з обвинуваченим, за даними матеріалів справи, визначені такі: адреса: АДРЕСА_1 (а.п 5), телефон НОМЕР_1 (а.п. 20).

Вперше участь в розгляді справи обвинувачений приймав у засіданні від 30 травня 2022 року (а.п. 38), тобто з цієї дати поінформований про цей про цей, склад суду в ньому та його місце розгляду. Інших номерів зв`язку, окрім вказаного уже, за увесь період розгляду, не надавав, як і не зазначав інформації, що цей номер йому не належить, або ж що він його не використовує нині.

Цього ж дня, тобто 30 травня 2022 року, обвинувачений отримав пам`ятку про права та обов`язки особи (обвинуваченого), яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України (а.п. 37).

У пам`ятці вказується, що обвинувачений зобов`язаний прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

Водночас, у судові засідання щонайменше у 2023 році обвинувачений не прибув 20 червня (судом було зобов`язано надати докази щодо поважності причин неприбуття (див. журнал судового засідання за цю дату), 08 серпня, 25 серпня, 12 вересня.

Про вказані засідання інформувався завчасно, згідно даних довідок про доставку судових викликів за допомогою СМС, зокрема про засідання

- 20 червня 2023 року отримав повідомлення 06 червня 2023 року о 13:13:29;

- 25 липня 2023 року доставку повідомлення про розгляду здійснено 06 липня 2023 року о 15:07:13;

- 08 серпня 2023 року - 02 серпня 2023 року о 13:52:46;

- 25 серпня 2023 року - 14 серпня 2023 року о 19:13:17;

- 12 вересня 2023 року - 28 серпня 2023 року о 17:46:47.

В силу ч. 1 ст. 136 КПК належним підтвердженням ознайомлення з змістом повістки про виклик іншим шляхом є будь-які інші дані, які підтверджують факт ознайомлення з її змістом.

Можливість інформування у спосіб СМС слідує, з норм ч. 1 ст. 135 КПК, де вказано, що особа викликається до суду шляхом здійснення виклику по телефону.

Ба більше, згідно рішення Ради Суддів України № 26 від 05 серпня 2022 року «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя» визначено виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання); виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень за допомогою засобів традиційного поштового зв`язку здійснювати виключно у разі неможливості комунікації за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання).

В ухвалі Верховного Суду від 17 листопада 2022 року по справі № 560/5541/20 відмічається в т.ч., що

- якщо учасник надав телефон (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію;

- суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними;

- попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки (сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду; утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання; обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів);

- байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд;

- Рада суддів України неодноразово (востаннє рішенням № 26 від 06 серпня 2022 року) закликала суди та учасників процесу використовувати більш ощадливі методи роботи, користуватися перевагами дистанційного та електронного судочинства. В умовах війни кожна заощаджена гривня - вклад у перемогу. Це вже питання не лише грошей, а й національної безпеки. Суди, які виконуючи рекомендації Ради суддів України, в умовах відсутності фінансування добросовісно застосовують альтернативні способи комунікації, не можуть вважатися такими, що діють неправомірно. Презумпція обізнаності покладає на учасника справи обов`язок довести незнання про повідомлення, надіслане судом. Слід виходити з принципу порядності працівників суду.

Разом з тим, будучи поінформованим про цей процес за вказані дати обвинувачений будь-яких даних на адресу суду щодо причин неявки, котрі витікали б з обставин вказаних в ст. 138 КПК, не направляв, хоча згідно з п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

В засіданні від 12 вересня 2023 року захисник зауважив, що за наявною у нього за інформацією обвинувачений в заторі, тому не має змоги (в цю дату) прибути своєчасно, однак такі дані у справі відсутні. Понад це, КПК покладає на обвинуваченого обов`язок прибуття та інформування суду, а не інших учасників. Ба більше, навіть, якщо взяти інформацію, котра пролунала в засіданні, до уваги, її не можливо сприймати, як ту, котру надано суду «заздалегідь».

Відмічає Суд і те, що у 2023 році в засідання 20 червня, 08 серпня, 25 серпня обвинувачений не прибув та також не виконав зобов`язання наявні у нього згідно п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК.

В засіданні 20 червня 2023 року судом було зобов`язано надати докази щодо поважності причин неприбуття обвинуваченого, однак останній так і не виконав вказаних вимог суду, хоча мав відповідне зобов`язання у порядку п. 3 ч. 7 ст. 42 КПК.

В силу ігнорування цього зобов`язання Суд був вимушений самостійно з`ясовувати цю інформацію в обвинуваченого в засіданні від 25 липня 2023 року. Обвинувачений на запитання суду, щодо причин неявки 20 червня 2023 року вказав, що був того дня в суді, однак за даними Служби судової охорони в цю дату відвідувач ОСОБА_4 не зафіксований, у зв`язку з чим судом повторно було поставлено наведене питання щодо причин неявки, однак обвинувачений вказав, що такі документи (котрі вказували б дійсні причини) відсутні.

Таким чином йдеться про невиконання зобов`язання визначеного п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК за 20 червня, 08 та 25 серпня, 12 вересня 2023 року.

Згідно ст. 323 КПК якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Суд також має право постановити ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Отже, Суд, розглядаючи у порядку ст. 323 КПК питання можливих заходів спрямованих на забезпечення прибуття обвинуваченого до суду враховує таке.

Забезпечення проведення судового провадження у розумні строки ч. 2 ст. 28 КПК України покладено на суд, а Розділом ІІ КПК України передбачені механізми, спрямовані на забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а саме - заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення грошового стягнення.

Право суду накласти грошове стягнення на особу, яка не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, передбачене ч. 3 ст. 146 КПК України.

Зокрема, якщо згідно ст. 139 КПК обвинувачений не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик суду.

З огляду на зазначене, Суд заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження зауважує, що добросовісність при реалізації прав включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права (див. ухвалу Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Водночас, така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (ч. 3 ст. 370 КПК України). А тому, при оцінці поважності причин неприбуття на виклик, суд не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

У цій справі має місце «зловживання правом» з боку обвинуваченого. Судом установлено, що він поінформований про процес та факт розгляду провадження саме Дніпровським районним судом міста Києва в цьому складі суду. Отримав в суді пам`ятку про права, котра містить у собі інформацію в т.ч. про наявні обов`язки інформувати про неможливість прибуття, але це зобов`язання системно ігнорує.

Відповідно, Суд констатує факт невиконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, а отже наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення грошового стягнення.

З огляду на зазначене, Суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого грошове стягнення у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 368 грн., з огляду на встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір, який з 01 січня складає 2 684 грн. та положення п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК за аналогією, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 щодо того, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 146, 323, 350, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

накласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове стягнення у розмірі 2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 5 368 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до положень ст. 147 КПК України, він має право на подання клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення до суду, який її постановив, у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність такого стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17.10 год. 18 вересня 2023 року.

С у д д я ОСОБА_1