УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , дослідивши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000084 від 24.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 236, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 18.07.2023 року під час проведення обшуку автомобіля марки «Kia», моделі «Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , та 18.07.2023 року під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24.04.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотаннямпро арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним з заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що у клопотанні прокурора про арешт майна не зазначено підстави і мету згідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.

Статтею 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання прокурора про арешт майна не містить підстав, мети та обґрунтувань необхідності накладення арешту на майно, що не узгоджується зі ст. 171 КПК України.

Прокурором не надано відомостей та документів, які підтверджують право власності на майно, або доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження даним майном.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Так, у клопотанні прокурора зазначено, що арешт вилученого під час обшуку майна накладається для забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000084 від 24.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 236, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуків 18.07.2023 року під час проведення обшуку автомобіля марки «Kia», моделі «Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , та 18.07.2023 року під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 .

Разом з тим, об`єднання в одному клопотанні вимог про арешт майна, яке було вилучено під час проведення двох обшуків не сприятиме завданню кримінального провадження та значно ускладнить розгляд клопотання.

А тому, вимоги про арешт майна доцільно роз`єднати в окремі клопотання щодо майна, що було вилучено за кожним таким обшуком, оформлені з дотриманнямвказаних вище вимог.

Прокурором не зазначено в клопотанні контактні дані власників майна (номеру телефону, адреси електронної пошти), відповідно до ст. 172 КПК України, що фактично позбавляє слідчого суддю можливості дотримання вимог ст. 22, 24-28, 172 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000084 від 24.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 236, ч. 2 ст. 369-2 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1