Справа № 298/993/22
Номер провадження 1-кп/298/57/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

номер кримінального провадження 0000091 від 8 червня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с.Жорнава Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, розлученої, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 6 червня 2022 року біля 15 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи заднім ходом на проїжджу частину дороги в с.Ставне Ужгородського району Закарпатської області біля будинку №176, порушуючи Правила дорожнього руху України, а саме: пункт 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; пункт 2.3 «б», згідно якого бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; пункт 10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; пункт 10.9, згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб; пункт 12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; пункт 1.10 - в частині визначення поняття оглядовість та небезпека для руху: оглядовість - об`єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія; небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку; - проявила злочинну самовпевненість до дорожньої обстановки, що склалася, та її зміни, і здійснювала маневр виїзду заднім ходом на смугу руху, при цьому, не впевнившись у тому, що цей маневр буде безпечним, чим створила небезпеку для руху водію мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю с.Ставне, 76, що водій мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому човникоподібної кістки правої кисті, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, по ударному механізму дії якими могли бути виступаючі частини кузова транспортного засобу із подальшим падінням з висоти сидіння рухаючогося двоколісного транспортного засобу, ударянням та ковзанням об тверде підлегле покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 6 червня 2022 року, і не суперечать обставинам справи.

Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому човникоподібноі кістки правої кисті потягли за собою розлад здоров`я строком більше як 21 день і по цій ознаці, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

З технічної точки зору умовами настання даної дорожньо-транспортної пригоди є обставини пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 здійснювала маневр виїзду заднім ходом на смугу руху, при цьому, не впевнившись у тому, що цей маневр буде безпечним, чим створила небезпеку для руху водію мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 , яка наставала з такої відстані, що водій мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а тому невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 технічним вимогам п. п. 1.5; 2.3 «б»; 10.1; 10.9; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та небезпека для руху) Правил дорожнього руху України знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, оскільки вибраний водієм автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , момент виконання маневру з технічної точки зору не міг бути безпечним (тобто таким, який би не створював небезпеки для руху водіям транспортних засобів, що рухалися по головній дорозі) і, відповідно, не міг бути безпечно завершеним.

Таким чином, своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 визнала, що 6 червня 2022 року в с.Ставне відбулась дорожньо-транспортна пригода за її участю та участю потерпілого ОСОБА_8 , однак свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення заперечила, оскільки на її думку, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є потерпілий, останній не гальмував, не подавав ніякого сигналу та не пропустив її на дорозі, вважає, що останній повинен був та мав можливість уникнути зіткнення, повинен був зреагувати, побачивши її автомобіль, який виїжджає на головну дорогу.

Зазначила, що потерпілий керував незареєстрованим мопедом та без категорії, і впевнена, що в той час перебував в стані сп`яніння, оскільки він нічого не говорив, відвертався від неї постійно, відразу поїхав з місця події, тому, проаналізувавши його поведінку, обвинувачена прийшла до такого висновку.

Показала, що сідаючи у власний автомобіль, який був припаркований на стоянці, вона обійшла його, перед початком руху на головну дорогу дивилася тричі чи нема ніякої перешкоди для руху, сіла в машину, подивилась у всі дзеркала заднього виду, відразу на стоянці взяла розворот кермом і почала рух виїзду на головну дорогу, виїхала десь 20-25 % на головну дорогу і тоді відбулось зіткнення, вона не знає звідки потерпілий на мопеді взявся на дорозі. Протяжність головної дороги велика, дорога пряма, поворотів на ній нема. Розпочинаючи рух автомобілем, за допомогою до сторонніх осіб вона не зверталася, а по боках стоянки росли кущі, які закривали їй видимість. Коли вона відчула удар, то зупинила рух авто, вийшла з автомобіля, потерпілий лежав на зустрічній смузі руху ближче до узбіччя (рівчака), а його транспортний засіб - мопед десь 3-4 метри нижче відлетів від нього, вона підійшла до потерпілого, запитала чи руки, ноги, пальці, голова цілі, чи не болять, чи нема перелому, потерпілий відповів, що все добре, помахав ногами, руками, все в нього було ціле, тому вона вирішила, що нема серйозних наслідків, підстав викликати швидку медичну допомогу чи поліцію не було. Потерпілий в той день був у білій футболці та шортах, на ньому не було жодної краплі крові, він був цілком здоровий.

Ствердила, що потерпілий комусь зателефонував і приїхав за ним чоловік на автомобілі марки «Шкода Комбі», який працює на швидкій допомозі, у подальшому потерпілий сів в автомобіль цього чоловіка та й поїхав, а через п"ять годин викликав поліцію, чим позбавив її та поліцію можливості правильно розслідувати дорожньо-транспортну пригоду, оскільки якби поліція була викликана відразу, то бачила б реальну картину, де була її машина і що було з потерпілим. Однак потерпілий з"явився через п"ять годин, коли алкоголю в крові в нього вже не було, поліція не тестувала його на алкоголь.

Зазначила, що потерпілий чотири рази був в поліції і йому казали, що відсутні підстави розпочинати кримінальне провадження, бо нема середньої тяжкості тілесних ушкоджень, втім через чотири дні йому накладають гіпс і тоді він звертається в поліцію з заявою, однак на місці події з ним нічого не було, жодних тілесних ушкоджень він не мав.

Ствердила, що за 35 років стажу керування транспортними засобами жодного разу не була в ДТП, має відповідні категорії, дві страховки, машина її повністю справна.

Пояснила, що після дорожньо-транспортної пригоди вона поліцію не викликала, не повідомляла про цю подію, вважала, що рішення про виклик поліції має прийняти потерпілий, вона відігнала свій автомобіль на техстанцію, так як була розбита задня фара.

Наголосила, що не шкодує про те, що зробила, вона хотіла, щоб не сталося ДТП, однак все сталося по вині потерпілого, вона не мала фізичної можливості уникнути ДТП, вона ніяк не могла убезпечити себе від дій іншого учасника дорожнього руху.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 також висловила заперечення щодо заявленого потерпілим цивільного позову, посилаючись на те, що з цивільним позовом та доданими до нього матеріалами вона ознайомлена, однак її не цікавить, які вимоги в ньому заявлені, оскільки в дорожньо-транспортній пригоді вона невинна, матеріальна та моральна шкода потерпілому заподіяна не з її вини, не розуміє чому вона повинна відшкодовувати вказану шкоду.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини в пред`явленому їй обвинуваченні, її вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 підтверджується, що він 6 червня 2022 року рухався на мопеді марки "Хонда" в с.Ставне по головній дорозі зі швидкістю близько 35 км/год, рухався ближче до узбіччя по своїй смузі руху, щоб не створювати ніяких перешкод іншим транспортним засобам, які рухались позаду нього, за кілька метрів - близько 10 метрів, побачив, як автомобіль «Хюндай» здійснює маневр руху назад, виїжджаючи на головну дорогу на його смугу руху, при цьому, він не мав можливості зреагувати, загальмувати, авто різко виїхало, він для уникнення зіткнення намагався об`їхати автомобіль, однак відбулось зіткнення в транспорт, який виїхав на головну дорогу, його відкинуло на зустрічну смугу руху ближче до тротуарної лінії, удар прийшовся на задню фару автомобіля та середину його мопеда. Після ДТП він відчув, що йому стало важко дихати, обвинувачена підійшла до нього, спочатку порозкидавши ногою уламки від фари з дороги, після чого запитала, чи нема в нього ніяких переломів, він перебував у шоковому стані і він не міг відповісти чи є перелом, чи ні, потім прийшовши до себе, сказав, що не знає, чи є перелом, було багато подряпин, ноги до колін були обдерті. Після чого, до нього підбіг чоловік, який працює на швидкій допомозі водієм, який був поблизу, і відвіз його на власному автомобілі в амбулаторію, де його оглянули, дали знеболюючий укол, і скерували в смт.В.Березний для детальнішого медичного огляду, у подальшому він поїхав в м.Перечин в лікарню, так як в лікарні в смт.В.Березний не було можливості зробити рентген, у подальшому він був скерований в м.Ужгород на комп`ютерну томографію для встановлення точного діагнозу, де і встановили в нього перелом.

Ствердив, що обвинувачена не викликала ні швидку, ні поліцію, твердження останньої про те, що він був у нетверезому стані є безпідставними, оскільки він є водієм транспортного засобу, ніколи не сідає за кермо в нетверезому стані, в момент аварії був шоці, його відкинуло на 10 метрів на зустрічну смугу руху, він був весь в подряпинах.

Зазначив, що коли його відвезли в лікарню, то мопед залишався на місці події, він його не забирав, а машини обвинуваченої вже не було на місці події.

Зауважив, що намагався з обвинуваченою вирішити все мирним шляхом, однак обвинувачена повністю заперечувала свою провину, зазначаючи, що потерпілий сам вчинив зіткнення з її автомобілем, вона не бачить своєї вини в події ДТП. Після ДТП на контакт обвинувачена не виходила, станом здоров"я потерпілого не цікавилась, не надала жодної допомоги, натомість від односельчан він дізнавався, що у всьому вона звинувачує його. Більше того, обвинувачена телефонувала знайомим потерпілого, щоб він забрав заяву з поліції, телефонувала в Єпархію, де він є священнослужителем.

Повідомив, що на правій руці йому провели хірургічне втручання, кисть не функціонує повністю, в руці встановили штир, який там буде завжди.

Щодо відсутності права керування та нереєстрації мопеда зазначив, що мопед є малокубічним, і в поліції йому повідомили, що реєструвати його непотрібно та посвідчення водія на нього непотрібно.

Пояснив, що повідомити поліцію про подію відразу він не мав можливості, так як не мав при собі телефону та й був доставлений до медичного закладу, а після того, як отримав медичну допомогу, прийшов до себе, тоді повідомив поліцію про цей випадок, а в подальшому при підтвердженні діагнозу щодо перелому кисті звернувся в поліцію із письмовою заявою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що працює водієм швидкої допомоги в с.Ставне. В день, коли сталась ДТП, він працював на будівельному об`єкті в с.Ставне по вул.Центральній біля магазину навпроти місця події. Ствердив, що момент аварії не бачив, однак почув сильний удар і коли вийшов на головну дорогу, то побачив потерпілого, який лежав на дорозі, тяжко дихав, він надав йому допомогу наскільки зміг, доправив його на власній машині в амбулаторію, бригада швидкої була на місці, де фельдшер надав потерпілому медичну допомогу, потерпілого медики потім відвезли в лікарню, так як фельдшер наполягав на огляді в лікарні, бо не було зрозуміло наскільки серйозні отримані забої. Зазначив, що прийняв рішення відвезти потерпілого в амбулаторію, йому не було важко, вважав, що це важливо, був робочий час і амбулаторія знаходиться недалеко, вважає, що вчинив правильно. Показав, що автомобіль обвинуваченої на місці події знаходився ближче до середини дороги, була на ньому розбита задня ліва фара, а потерпілий лежав до протилежній смузі руху ближче до узбіччя, трохи далі від нього - мопед, з якого позлітала пласмаса на дорогу. Повідомив, що на потерпілому були подряпини, забої, обвинувачена знаходилась біля своєї машини, вона не підходила, допомоги не пропонувала. Ствердив, що на обвинуваченій не було якихось ознак, які б вказували, що вона потребує невідкладної допомоги, а потерпілий був в такому стані, який потребував медичної допомоги, тому таку допомогу свідок надав саме потерпілому.

Ствердив, що потерпілий перебував у шоковому стані, ознак алкогольного сп`яніння в нього не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні, будучи неодноразово попередженим судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань за ст.ст.384, 385 КК України, відмовився від надання показів, зазначивши, що не бажає свідчити, повідомив, що був очевидцем події, був допитаний на досудовому розслідуванні в якості свідка, брав участь в слідчих діях, однак давати показання суду не буде, категорично відмовляється.

Крім вищезазначених показів допитаних судом потерпілого та свідка, винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- рапортом інспектора ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 від 06.06.2022 про те, що 06.06.2022 о 19.29 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що 06.06.2022 близько 15.30 год. по вул.Центральній в с.Ставне транспортний засіб марки «Хюндай Туксон» чорного кольору під керуванням ОСОБА_6 , яка проживає в с.Жорнава, 114, допустив зіткнення зі скутером марки "Хонда";

- рапортом помічника чергового ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 від 07.06.2022 про те, що 07.06.2022 о 13.31 год. надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_14 (з органів охорони здоров"я), про те, що 07.06.2022 о 13.31 год. звернувся ОСОБА_8 , який повідомив, що 06.06.2022 водій транспортного засобу марки "Хюндай" здійснив на нього наїзд у с.Ставне. Діагноз: перелом човникоподібної кістки правої кисті, забій грудної клітини, забійні ссадна тулуба кінцівок;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_8 від 8 червня 2022 року, за змістом якого останній просить прийняти міри до ОСОБА_6 , яка 6 червня 2022 року біля 15 год. в с.Ставне на автомобілі "Хюндай" виїхала заднім ходом на головну дорогу та допустила наїзд на мопед, на якому він рухався на головній дорозі, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 9 червня 2022 року з додатками до нього у виді схеми місця ДТП та фототаблиці, яким встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка центральної дороги в с.Ставне Ужгородського району неподалік будинку №176. Огляд проведений слідчим ОСОБА_15 , за участю свідка ОСОБА_11 та двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_16 , із застосуванням при проведенні слідчої дії фотоапарату «Самсунг». У протоколі зафіксована загальна обстановка на місці події, розміри ширин проїзних смуг автодороги, місце зіткнення на автодорозі;

- протоколом огляду від 9 червня 2022 року транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та доданою до нього фототаблицею, якими встановлено пошкодження на задній частині автомобіля, зокрема, на задній дверці багажника з лівої сторони в нижній частині є вмятина та відсутня ліва фара, на задньому бампері зліва наявні царапини. Пошкоджений лівий фонарь знаходиться в багажному відділенні автомобіля. Огляд проведений слідчим ОСОБА_15 , за участю власниці ОСОБА_6 та двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , із застосуванням при проведенні слідчої дії фотоапарату «Самсунг»;

- протоколом огляду від 14 червня 2022 року транспортного засобу - мопеду марки "HONDA", без реєстраційного номеру, номер в нижній частині рами " НОМЕР_2 ", та доданою до нього фототаблицею, якими встановлено подряпини на пластмасових деталях мопеду справа та зліва. Огляд проведений слідчим ОСОБА_15 , за участю володільця ОСОБА_8 , та двох понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , із застосуванням при проведенні слідчої дії фотоапарату «Самсунг»;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 червня 2022 року, проведеного за участі водія ОСОБА_6 , схеми до нього та фототаблиці, з яких вбачається, що ОСОБА_6 вказала місце, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, рух та розташування транспортного засобу при зіткненні з мопедом, була проведена ОСОБА_6 демонстрація руху та швидкості автомобіля, здійснені заміри часу;

- висновком експерта №196 від 21.06.2022 за результатами судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: Закритого перелому човникоподібної кістки правої кисті. Забою грудної клітки. Множинних забійних саден тулуба, верхніх кінцівок. Забійної гематоми правого стегна. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, яким могли бути виступаючі частини кузова транспортного засобу із подальшим падінням з висоти сидіння рухаючогося двоколісного транспортного засобу, ударянням та ковзанням об тверде підлегле покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час ДТП, яка мала місце 06.06.2022 року і не суперечить обставинам справи. Тілесні ушкодження у вигляді садна, гематоми та площини здирань на шкірних покривах тулубу, обох верхніх та нижніх кінцівок мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому човникоподібної кістки правої кисті, потягло за собою розлад здоров`я строком більше як 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості;

- висновком експерта №81/06 від 15.06.2022 за результатами автотехнічної експертизи, відповідно до якого на момент проведення огляду транспортного засобу робоча гальмівна система

автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була працездатною і її технічний стан відповідав вимогам ПДР України. При дослідженні системи рульового керування автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки дана система була працездатною і відповідала вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДРУ. При дослідженні зовнішніх світлових приладів автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки робота даних приладів відповідала вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДРУ. Задній лівий ліхтар розбито в момент зіткнення з перешкодою.

- висновком експерта №82/06 від 15.06.2022 за результатами автотехнічної експертизи, відповідно до якого при дослідженні гальмівної системи мопеду «Ноndа», без д.н.з., встановлено, що на момент проведення огляду транспортного засобу робоча гальмівна система мопеду відповідала вимогам ПДР і заводу-виробника. При дослідженні системи рульового керування мопеду «Ноndа», без д.н.з., встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки дана система відповідала вимогам на експлуатацію, встановленим ПДРУ. При дослідженні зовнішніх світлових приладів мопеду «Ноndа», без д.н.з., встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки робота даних приладів відповідала вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДРУ.

- висновком експерта №83/06 від 17.06.2022 за результатами автотехнічної експертизи, відповідно до якого у заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 у відповідності до вимог п.п. 1.5; 2.3«б»; 10.1; 10.9; 12.3 та 1.10 (в частині: визначення поняття оглядовість та небезпека для руху) ПДРУ повинна була, із технічної точки зору, перед початком руху заднім ходом переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Внаслідок того, що оглядовість при русі заднім ходом з робочого місця водія обмежена, водій ОСОБА_6 додатково повинна була переконатися у відсутності перешкод для руху позаду автомобіля і у разі потреби звернутися за допомогою до інших осіб, та лише після цього почати рух.

У заданій дорожній ситуації водій мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 у відповідності до вимог п.п. 12.3; 12.4; 12.9 «б»; та 1.10 (в частині тлумачення поняття небезпека для руху) ПДРУ повинен був, із технічної точки зору, вести свій мопед по своїй смузі руху з безпечною швидкістю не більше 50 км/год., а з моменту виявлення небезпеки для руху у відповідності до вимог п.12.3 ПДРУ, негайно застосувати гальмування для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.

З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, водій автомобіля марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мала технічну можливість уникнути зіткнення з мопедом в даній дорожній ситуації і полягала ця технічна можливість у виконанні вказаним водієм п.п.1.5; 2.3«б»; 10.1; 10.9; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та небезпека для руху) ПДРУ, тобто для уникнення зіткнення водієві ОСОБА_6 , з технічної точки зору достатньо було діяти так, як вказано в п.1 дослідження.

При заданих вихідних даних водій мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який виїхав на його смугу руху заднім ходом, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху.

При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля автомобіля марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 здійснювала маневр виїзду заднім ходом на смугу руху, при цьому, не впевнившись у тому, що цей маневр буде безпечним, чим створила небезпеку для руху водію мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 , яка наставала з такої відстані, що водій мопеда марки «Хонда» ОСОБА_8 вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а тому невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 технічним вимогам п.п. 1.5; 2.3«б»; 10.1; 10.9; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та небезпека для руху) ПДРУ знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та її наслідками, оскільки при заданих вихідних даних вибраний водієм автомобіля момент виконання маневру, з технічної точки зору, не міг бути безпечним (тобто таким, який би не створював небезпеки для руху водіям транспортних засобів, що рухалися по головній дорозі) і, відповідно, не міг бути безпечно завершеним;

- посвідченням водія серії НОМЕР_3 від 17.05.1996, виданого на ім`я ОСОБА_6 , 1969 року народження; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_4 ;

- а також речовими доказами у кримінальному провадженні згідно відповідних постанов слідчого від 09.06.2022, 14.06.2022.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Крім цього, суд враховує, що письмові докази у даному кримінальному провадженні учасниками судового провадження не оспорюються і під сумнів не ставляться, останні не вказують і на недопустимість зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Судом зауважується, що всі протоколи огляду містять підписи учасників вказаних слідчий дій, відсутні зауваження та доповнення в них, що свідчить про те, що учасники погодилися з вказаними слідчими діями.

Слідчий експеримент проводився за участю водія ОСОБА_6 , як учасника дорожньо-транспортної пригоди, протокол слідчого експерименту підписаний ОСОБА_6 без зауважень та доповнень, що свідчить про те, що вона погодилася з вказаною слідчою дією.

Суд констатує, що протоколи огляду від 9 червня 2022 року, від 9 червня 2022 року, від 14 червня 2022 року, протокол слідчого експерименту від 14 червня 2022 року відповідають вимогам статей 104, 105 КПК України, а самі слідчі дії проведено за правилами, передбаченими ст.ст. 237, 240 цього Кодексу, а тому їхні дані в сукупності з іншими доказами покладено в основу обвинувального вироку.

В ході судового розгляду кримінального провадження, після допиту обвинуваченої, потерпілого, свідків, заявлених у кримінальному провадженні, та дослідження письмових доказів, в тому числі висновків експертів, сторонами не заявлялось жодних клопотань щодо додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце, дії обвинуваченої містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і становлять порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середнього ступеня тілесних ушкоджень.

Допитавши обвинувачену, а також потерпілого та свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що такі поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тілесних ушкоджень.

Наведені в судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_6 доводи про те, що наслідком дорожньо-транспортної події є винні дії потерпілого ОСОБА_8 спростовуються висновком експерта №83/06 від 17.06.2022, згідно якого невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 технічним вимогам п.п. 1.5; 2.3«б»; 10.1; 10.9; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та небезпека для руху) ПДРУ знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та її наслідками.

Судом не встановлено об`єктивних даних щодо недопустимості висновку експерта №86/03 від 17.06.2022, оскільки вказана експертиза проведена відповідно до вимог чинного законодавства, висновок містить в собі докладні описи проведеного дослідження, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України, у зв`язку з чим зазначений висновок експерта суд визнає належним і допустимим доказом, а доводи обвинуваченої ОСОБА_6 в цій частині - неприйнятними.

Посилання обвинуваченої на порушення водієм мопеду марки «Хонда» - потерпілим ОСОБА_8 вимог ПДР, керування ним мопедом без права керування вказаним транспортним засобом, без наявності реєстраційних документів, а також того, що останній мав можливість уникнути зіткнення з керованим нею автомобілем, спростовуються наведеними вище доказами і судом відхиляються.

Зазначені доводи обвинуваченої не спростовують її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки злочин, передбачений ст.286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження ч. 2, загибель кількох осіб ч. 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Дії потерпілого ОСОБА_8 , що виразились у керуванні ним незареєстрованим мопедом марки "Хонда", який за даними висновку експерта №82/06 від 15 червня 2022 року, має об"єм двигуна - 49.9 см.куб, тобто є двоколісним траспортним засобом з двигуном з робочим об"ємом до 50 см.куб, та без посвідчення водія, самі по собі не призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків - спричинення йому тілесних ушкоджень. Причинний зв`язок між діями потерпілого та наслідками відсутній, а тому порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху в цій частині не зменшує та не виключає ступінь вини обвинуваченої ОСОБА_6 .

Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, а винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є потерпілий ОСОБА_8 , який, на її думку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував мопедом, тому саме він є винним у ДТП, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів щодо цього не надано, відтак судом відхиляються.

Також суд враховує, що згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про недоведеністю причинного зв`язку між ДТП та спричиненням ОСОБА_8 тілесного ушкодження у виді закритого перелому човникоподібної кістки правої кисті, суд вважає необґрунтованими, оскільки той факт, що вказане тілесне ушкодження було виявлено у потерпілого не відразу при ДТП, не свідчить про відсутність причинного зв`язку між ДТП, що мала місце 06.06.2022 року близько біля 15 години 00 хвилин та спричиненням ОСОБА_8 зазначеного тілесного ушкодження.

Отже, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.9, 12.3, 1.10 (в частині визначення поняття оглядовість та небезпека для руху) Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_8 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява № 1637/04), в якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується показами допитаних потерпілого, свідка, дослідженими судом висновками судових експертиз, та іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та відображають реальний перебіг дослідженої судом події.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середнього ступеня тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а потерпілий та його представник своєї позиції щодо цього не висловили, залишили вирішення питання щодо призначення покарання на розсуд суду.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п.20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховано те, що поведінка обвинуваченої ОСОБА_6 під час судового розгляду вказувала на те, що вона у вчиненому не розкаялася, жалю щодо вчиненого не висловлювала, критичну оцінку своєї протиправної поведінки не зробила, завдану шкоду не відшкодувала.

З огляду на характер допущених ОСОБА_6 порушень правил безпеки дорожнього руху, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченої, наслідків вчиненого і її відношення до таких, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_6 найменш суворіший вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.286 КК України, у виді штрафу.

Про необхідність призначення саме такого основного покарання, на переконання суду, свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 вперше вчинила кримінальне правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім цього, суд звертає увагу на необережну форму вини обвинуваченої ОСОБА_6 .

На переконання суду, всі позитивні обставини стосовно особи обвинуваченої слід віднести на користь призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді найменш суворого виду покарання штрафу, та в мінімальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, оскільки таке покарання буде повністю відповідати вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, суд не знаходить підстав для застосування інших видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

При цьому, незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_6 офіційно не працевлаштована, однак, з наданих обвинуваченою суду пояснень має дохід від продажу товарів з особистого селянського господарства, з врахуванням того, що остання є людиною працездатного віку, є працездатною, тому на переконання суду, даний вид покарання може бути їй призначений.

Також при прийнятті рішення суд враховує, що санкція ч.1 ст.286 КК України є кумулятивною, оскільки вона передбачає наявність як основного, так і додаткового виду покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. За правовою конструкцією положень санкції ч.1 ст.286 КК України такий вид покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, законодавцем було визначено як обов`язковий додатковий вид покарання, без альтернативи не призначення додаткового покарання.

Таким чином, у цій нормі позбавлення права керувати транспортними засобами передбачається як обов`язкове додаткове покарання, тобто суд зобов`язаний призначити разом з основним покаранням і додаткове.

Щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Так, з урахуванням обставин скоєного злочину, який вчинено з необережності, характеру допущених ОСОБА_6 порушень Правил безпеки дорожнього руху, даних, які характеризують особу обвинуваченої, поведінки після вчинення злочину, враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, те, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність в матеріалах кримінального провадження даних про системний характер порушення обвинуваченою вимог ПДР, суд вважає за доцільне застосовувати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та на переконання суду відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Стосовно пред`явленого цивільного позову у даному кримінальному провадженні суд приходить до наступних висновків.

23 серпня 2022 року потерпілим ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 28864,60 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Вказаний позов ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року прийнято до спільного розгляду в даному кримінальному провадженні.

Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_6 у вигляді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень через дорожньо-транспортну пригоду, останній не може повноцінно вести звичний спосіб життя, який проявляється у частих болях у руці, зазнав моральних та душевних страждань, продовжує лікуватися, відчуває постійний страх, що відбивається на його самопочутті, створює нервозність, дратівливість, що наразі змушує докладати додаткових зусиль до нормалізації життя. Також в результаті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий поніс витрати на лікування в розмірі 28864,60 грн.

З урахуванням викладеного, та посилаючись на положення ст.3 Конституції України, ст.128 КПК України, ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 28864,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_9 позов підтримали та просили такий задовольнити з підстав наведених в ньому, зазначивши, що документальне підтвердження понесених потерпілим матеріальних витрат додано до позову. Потерпілий ОСОБА_8 додатково зазначив, що внаслідок отриманої травми, переніс хірургічне втручання, кисть правої руки в нього не функціонує повністю.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 цивільний позов не визнала, вказуючи, що не повинна потерпілому нічого відшкодовувати, так як дорожньо-транспортна пригода відбулась не з її вини, наголосивши, що матеріальні витрати також і нею понесені, як і моральна шкода також їй спричинена. Водночас відзиву на позов не надала, в ході судового розгляду провадження спростувань наведеним в позові обставинам та розрахункам не висловила.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

За змістом положень ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в судовому засіданні підтверджено спричинену потерпілому ОСОБА_8 даним кримінальним провадженням матеріальну шкоду на суму 27684,60 грн.

Витрати на вказану суму підтверджуються копіями квитанцій про понесені потерпілим витрати на лікування, що долучені до позову, а також оригіналами вказаних квитанцій, які були надані потерпілим та його представником в судовому засіданні, та досліджені судом в ході судового розгляду.

Водночас, суд також вбачає підстави для відшкодування з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 вартості поїздок на лікування в заклади охорони здоров"я в м.Ужгород в період проходження лікування в межах суми наданих ним проїзних документів.

Тому матеріальна шкода в розмірі 27684,60 грн. повністю обґрунтована та підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 .

Витрати в сумі 1180 грн., що зазначені замовленні №291196 від 03.07.2022 року, як витрати - "Аптека", і включені потерпілим в загальну суму розрахунку витрат, стягненню з обвинуваченої не підлягають, оскільки доказів сплати потерпілим вказаної суми суду не надано, як і не надано відомостей щодо переліку та виду придбаних товарів на цю суму.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що внаслідок вчиненого обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, у зв`язку із чим він проходив лікування в закладах охорони здоров`я, останньому було проведено хірургічне втручання, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та наданими ними медичними документами, а саме: консультаційними висновками спеціалістів від 21.06.2022, від 27.06.2022, від 28.06.2022, довідкою №148 від 07.06.2022, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №378 від 03.07.2022 та висновком експерта №196 від 21.06.2022 за результатами проведеної судово-медичної експертизи.

Суд погоджується з доводами потерпілого, що протиправна винна поведінка ОСОБА_6 , внаслідок якої ОСОБА_8 було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з істотними негативними змінами в його житті, що в розумінні ст.23 ЦК України є моральною шкодою.

Суд приймає до уваги, що завдана потерпілому моральна шкода полягає у стражданнях, яких він зазнав через негативні зміни у його житті: необхідність звернення в медичні заклади, тривале лікування та відчуття фізичного болю, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньої-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання.

Оскільки закон не містить чітких приписів щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то оцінюючи розмір позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 суд враховує обставини цієї справи, а саме: характер правопорушення, встановлену в ході судового розгляду вину обвинуваченої, характер, обсяг і тривалість фізичних, душевних та моральних страждань ОСОБА_8 , який в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, зазнав фізичного болю та знаходився на лікуванні, переніс оперативне втручання, тому з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що вчинений злочин є необережним, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 - 30000 гривень.

Таким чином, вимоги потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Також відповідно до ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на вилучений 9 червня 2022 року автомобіль марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2022 року у справі №298/732/22, а також на вилучений 14 червня 2022 року мопед марки "HONDA", без реєстраційного номеру, номер в нижній частині рами " НОМЕР_2 ", згідно ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року у справі №298/732/22.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

З огляду на особу обвинуваченої, обставини вчинення нею кримінального правопорушення, визначену їй міру покарання, дотримання нею належної процесуальної поведінки, суд не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в даному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 174, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п"ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 27684 (двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 60 копійок та моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2022 року та від 16 червня 2022 року у справі №298/732/22 на автомобіль марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , та на мопед марки "HONDA", без реєстраційного номеру, номер в нижній частині рами " НОМЕР_2 ".

Речові докази: транспортний засіб - автомобіль марки «Hyundai Тuсsоn», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , який згідно постанови слідчого від 09.06.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000091 від 8 червня 2022 року та зберігається на території спецмайданчика ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_6 ; транспортний засіб - мопед марки "HONDA", без реєстраційного номеру, номер в нижній частині рами " НОМЕР_2 ", який згідно постанови слідчого від 14.06.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000091 від 8 червня 2022 року та зберігається на території спецмайданчика ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили повернути володільцю ОСОБА_8 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1