В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. Справа153/1824/20

Провадження1-кп/153/133/20-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ямпіль Вінницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000003 від 01.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Ямпіль Вінницької область, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, працює на посаді вчителя фізичної культури ліцею №1 с. Петропавлівська Борщагівка, освіта вища, раніше відповідно до ст.89 КК України несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 01.01.2020, близько 03 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні розважально-танцювального закладу «Атлантіс», що розташований по вул.Свободи, 134, в приміщенні будинку культури м.Ямпіль Вінницької області, де довідавшись зі слів знайомих, що між ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_8 поки він перебував на вулиці, відбувся конфлікт, внаслідок чого у нього виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 умисно штовхнув ОСОБА_6 та наніс їй один удар кулаком в область губи зліва, від чого вона впала на підлогу, а після цього наніс два удари ногою в область правої ноги.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого кута верхньої губи з переходом на слизову оболонку верхньої губи, ранки на слизовій оболонці верхньої губи, по центру, садно по передній поверхні правого колінного суглобу, травматичного вивиху 21 зуба, травматичного перелому вестибулярної пластинки альвеолярного паростка верхньої щелепи з невеликим зміщенням країв, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №14 від 17 березня 2020 року по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав, пояснив, що з 31.12.2019 на 01.01.2020 він з дружиною, його мама та товариш ОСОБА_9 з дружиною пішли до ялинки в центр міста. Оскільки дівчата замерзли, вони вирішили зайти в розважальний заклад «Атлантіс», де в той час було дуже багато людей. Коли почався танець, його товариш ОСОБА_9 разом з його мамою пішли танцювати, а він пішов на головний хід перекурити. Коли він повернуся, то його мати плакала. ОСОБА_9 повідомив йому, що ОСОБА_6 вдарила його мати, оскільки вона зробила їй зауваження. Він підійшов до ОСОБА_6 і запитав чи вона адекватна, на що вона усміхнулася, після чого він її штовхнув двома руками в плечі, розвернувся і пішов назад. Що з нею сталося в цей момент, він не знає, вона ніби то впала. Кулаками та ногами він не бив ОСОБА_6 . Потім до них підійшов дядько ОСОБА_6 , який став на коліна перед його мамою та просив у неї вибачення. Потім вони всі вийшли на вулицю і там дядько ОСОБА_6 знову просив вибачення. ОСОБА_6 він знає не один рік, він бачив, що вона тоді була в стані алкогольного сп`яніння, він також був напідпитку, оскільки вони випили 0,7 літра горілки на чотирьох людей. Зазначив, що він не бив ОСОБА_6 і не визнає, те, що саме через його дії в ОСОБА_6 був вибитий зуб. Цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 не визнає, просив в його задоволенні відмовити. Зазначив, що він намагався добровільно владнати вказаний конфлікт, однак, ОСОБА_6 не хотіла йти на контакт.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , пояснила, що 01 січня 2020 року, в новорічну ніч, вона разом зі своїми родичами прийшла до розважально-танцювального закладу «Атлантіс» і одразу ж пішла танцювати. Танцюючи, вона почула поштовх ззаду. Її штовхнула жінка, яку вона на той час не знала і яка, як згодом з`ясувалося, була матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 . Вона зробила жінці зауваження, однак, та неадекватно на це відреагувала, почала щось кричати. На її думку, жінка була в стані алкогольного сп`яніння. Потім прийшов ОСОБА_4 і коли вона намагалася залишити танцювальний майданчик, він її наздогнав і вдарив в обличчя кулаком, внаслідок чого вона впала і відчула біль в зубі та зміщення зубу, після чого почала текти кров. Оскільки вона носила брекети і був захист, тому це не дало вибити зуб. У неї була розбита ліва частина обличчя. Коли вона лежала на підлозі, ОСОБА_4 наніс їй ще два удари в область правої ноги, а саме: в стегно та коліно. Після цього, як її побив ОСОБА_4 , музику в закладі призупинили і ввімкнули світло. До цієї події зуби у неї були в чудовому стані, ніяких пошкоджень не було, а після удару у неї почав рухатися зуб. Вона раніше була знайома з ОСОБА_4 , а його матір до цієї події не знала. 01.01.2020 вона зверталася в приймальне відділення лікарні, а 02.01.2020 до судмедексперта. Також зверталася до стоматолога в м.Ямпіль, там зробили їй знімок, потім вона звернулася до свого лікаря в м. Києві, де в подальшому і лікувала пошкоджений зуб. Стаціонарно вона не лікувалася, а лише відвідувала лікаря впродовж місяця або й більше. Спочатку було лікування зуба, його чищення, лікування каналу, шипування його (фіксування зуба, щоб зуб став на місце та не був рухливий), а потім їй встановили брекети. Чому ОСОБА_4 повів себе так, то це, мабуть, тому, що було випито багато спиртного. Пізніше він їй повідомив, що оскільки вона штовхнула його матір, тому він і вдарив її. Заявлений цивільний позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну та моральну шкоду. Моральна шкода, яку було завдано їй ОСОБА_4 полягає в тому, що вона певний час не працювала, у неї з`явився страх у спілкуванні з чоловіками, боялася виходити на вулицю. До цього часу ОСОБА_4 нічого їй не відшкодував. Щодо покарання ОСОБА_4 , то вона вважає, що він має понести покарання і наполягає саме на суворому покаранні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що 01.01.2020 вона працювала адміністратором в розважально-танцювальному закладі «Атлантіс». Бійки вона не бачила, оскільки в той час була на кухні. О котрій це було годині, також не пам`ятає. Пам`ятає, що це було під ранок в новорічну ніч. Про вказану подію їй повідомила дівчина, яка на її прохання в той час знаходилась на барі. Самого конфлікту вона не бачила, лише чула від відвідувачів, що ОСОБА_6 щось «не поділила» з мамою ОСОБА_4 , а що саме, не знає. Потерпілу ОСОБА_6 до конфлікту вона бачила, та проходила повз неї. Першою до закладу прийшла ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 прийшов після неї. Вона не бачила, щоб у ОСОБА_6 йшла кров, а також не бачила, чи виводив ОСОБА_6 хтось із залу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що ОСОБА_4 це його товариш. 01 січня, якого року не пам`ятає, після 12 години ночі, приблизно о 01 годині 30 хвилин 02 годині, вони, а саме: ОСОБА_11 , його мати, він з дружиною, відпочивали в розважально-танцювальному закладі «Атлантіс», де було приблизно 50-70 людей. Мати ОСОБА_4 стояла біля барної стійки, не танцювала, а потерпілій ОСОБА_6 щось не сподобалося, що саме сталося, він не знає, і вона вдарила матір ОСОБА_4 . Було 2 бокові удари кулаком чи долонею руки по голові, ззаду зі спини, з якої сторони не пам`ятає. Мама ОСОБА_4 відійшла і почала плакати. ОСОБА_12 сказав ОСОБА_4 , що ОСОБА_6 вдарила його матір, після чого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 поговорити. Конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 він не бачив, та не бачив, щоб ОСОБА_4 штовхав чи бив ОСОБА_6 , та щоб та падала на підлогу. Однак, знаючи ОСОБА_4 , впевнений, що той не буде бити дівчину. Після того, як ОСОБА_4 поговорив з ОСОБА_6 , вони продовжили відпочинок, а ОСОБА_6 пішла із закладу. Він був напідпитку, оскільки випив разом з ОСОБА_4 0,5 горілки, однак, добре все розумів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_14 це її племінниця. Вона особисто не була очевидцем події, оскільки того дня в розважальному закладі «Атлантіс» не була. Про конфлікт їй відомо зі слів потерпілої, з якою вона спілкувалася вранці. Їй відомо, що 01.01.2020 о 3 годині ночі її чоловік ОСОБА_15 , син ОСОБА_16 та племінниця ОСОБА_6 пішли до ялинки в місто і зайшли в нічний клуб. Під час танцю ОСОБА_6 хтось штовхнув, після чого почалося з`ясування хто це зробив. Потім підійшов ОСОБА_4 і вдарив племінницю за те, що вона штовхнула його матір. Від удару ОСОБА_6 впала і ОСОБА_4 ще двічі вдарив її ногою. У племінниці була розбита губа, змістився боковий зуб зліва, а саме загнувся в рот, її боліло і вона плакала. До цього вона не скаржилася на зуби, в неї були брекети і зуби були рівні. Зранку ОСОБА_6 пішла в лікарню в приймальне відділення, потім зверталася до судмедексперта. Чи зверталася ОСОБА_6 в м.Ямполі до стоматолога, не пам`ятає, знає, що вона зверталася до стоматолога в м. Києві.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомила, що потерпіла ОСОБА_6 це її донька. В новорічну ніч 2020 року вона разом з донькою перебували в гостях у її сестри ОСОБА_13 . В розважальному закладі «Атлантіс» 01.01.2020 вона не була. Наступного дня, коли донька приїхала додому, в неї була розбита губа, а пізніше з`явилися синяки і вона розповідала, що під час дискотеки вона зробила жінці зауваження, як з`ясувалось, це була мати ОСОБА_4 , яка була п`яна, а ОСОБА_4 , який також був напідпитку, підбіг і вдарив її в обличчя, внаслідок чого вона впала, а потім вдарив ще її в область стегна та коліна. 01.01.2020 донька написала заяву до поліції, зняла побої та протягом місяця лікувалася в м. Києві, оскільки у неї хитався зуб з лівої сторони. До цього проблем з зубами у неї не було. Синяки у доньки були в області коліна і стегна лівої ноги. ОСОБА_4 не намагався відшкодувати збитки, не вибачався перед донькою, допомоги їй не надав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 це його донька. Він особисто не був очевидцем вказаних подій. 01.01.2020 йому зателефонувала донька і повідомила, що її побили, розповіла як все було. 31.12.2019 донька приїхала до своєї матері в м.Ямпіль і пішла разом з нею до тітки святкувати Новий рік, а потім разом з дядьком і двоюрідним братом пішла на дискотеку. Потерпіла пішла танцювати і почула, що її штовхнули, на що вона зробила зауваження жінці, яка почала її ображати. Потім підбіг ОСОБА_4 і вдарив її в обличчя, від чого вона впала, потім він наніс їй ще два удари. У доньки була розбита губа, опухле обличчя, зуб загнувся всередину, на правій нозі були синяки, а саме: в області коліна та тазу. Донька зверталась до лікарні кілька разів. В м.Києві вона лікувалася більше одного місяця. Він не проживає разом з донькою, оскільки вони проживають в різних містах. ОСОБА_4 не відшкодував збитки його дочці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомив, що ОСОБА_4 є його товаришем. 01.01.2020, після 12 години ночі, їхня компанія в складі п`яти людей прийшли в розважальний заклад «Атлантіс». Мама ОСОБА_4 разом з дружиною їх товариша, пішли танцювати, а вони стояли на збоку біля бар стійки. В цей час прийшла потерпіла ОСОБА_6 в компанії свого дядька та хлопця ОСОБА_20 , привіталася і було видно, що вона п`яна та не в адекватному стані, оскільки вела себе зухвало, обнімалася зі всіма. Потім, приблизно через 15-20 або 30 хвилин, він побачив, як ОСОБА_6 дала рукою 2 «підзатильника» матері ОСОБА_4 . Він повідомив про це ОСОБА_4 і той підійшов до ОСОБА_6 , та запитав, чому вона вдарила його матір та зробив їй «підсічку» ногою (вдарив ногою по її ногах), внаслідок чого вона впала. Після «підсічки» в залі включили світло, а потім їх компанія (п`ятеро людей) вийшли на вулицю, де до них підійшов дядько ОСОБА_6 , який спочатку погрожував ОСОБА_4 , а після того, як йому все розповіли, став на коліна і вибачався перед матір`ю ОСОБА_4 за те, що зробила ОСОБА_6 . Перед тим, як йти в розважальний заклад, біля фонтану, їх компанія випила пляшку (0,5 л) горілки. Він не бачив, щоб ОСОБА_4 бив кулаком в обличчя ОСОБА_6 , або ногами, коли вона лежала на підлозі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 це його двоюрідна сестра. З 31.12.2019 на 01.01.2020 він відпочивав у розважальному закладі «Атлантіс» з друзями, а саме: з ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та братом ОСОБА_21 ОСОБА_23 . Потім йому зателефонував батько, повідомивши про те, що він разом з ОСОБА_6 прийшли до закладу, тому він вийшов за ними на вулицю. До цього ОСОБА_6 була у них вдома, де разом з його батьками та своєю матір`ю зустрічала Новий рік. Він разом з батьком сіли за столик, а ОСОБА_6 пішла танцювати. Приблизно через 20 хвилин включилося світло, музику виключили і він побачив суперечку між невідомою жінкою та ОСОБА_6 . Суперечка відбувалася посередині залу і змісту розмови він не чув. Батько в цей час пішов до ОСОБА_6 , а він залишився сидіти за столиком. Потім батько, разом з ОСОБА_6 пішли до виходу, тому і він пішов. Ближче до виходу він побачив, як незнайомий йому на той час чоловік, який знаходився попереду ОСОБА_6 ОСОБА_4 , розвернувся та вдарив її кулаком правої руки в обличчя, а саме в ліву частину обличчя, від чого вона впала на підлогу, а потім він вдарив її ногою по тілу, по якій саме частині тіла не пам`ятає. Він з батьком підняли ОСОБА_6 і вийшли на вулицю, а приблизно через 10 хвилин пішли додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 є племінницею його дружини. 01.01.2020, біля 02 години ночі він разом з ОСОБА_6 прийшли до нічного клубу, в якому він був вперше. Там вони зустрілися з його сином ОСОБА_15 , він присів біля сина та його компанії за столик, а ОСОБА_6 пішла танцювати. Через 20 хвилин засвітилося світло в залі, вони почули шум і побачили, що ОСОБА_6 і мати ОСОБА_4 сперечалися між собою, оскільки під час танцю вони зіштовхнулися, про те, що хтось когось вдарив мови не йшлося. Він підійшов до ОСОБА_6 , після чого підійшов ОСОБА_4 та почав кричати, що його маму побили. Потім вони почали виходити із залу, першим йшов ОСОБА_4 , а за ним ОСОБА_6 . Під час виходу ОСОБА_4 розвернувся і вдарив ОСОБА_6 рукою в обличчя, внаслідок чого та впала і в неї з губ почала текти кров. Він разом з сином підняли ОСОБА_6 , посадили на лавку та почали витирати кров, а ОСОБА_4 бігав і хотів «розбиратися». Коли ОСОБА_6 впала, то дій зі сторони ОСОБА_4 не було, він не бачив, чи бив ще ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , оскільки було багато людей. Після цього ОСОБА_4 хотів вже розбиратися особисто з ним. Вони всі вийшли на вулицю, де пробули ще приблизно 15 хвилин, та пішли додому. На вулиці ОСОБА_6 говорила, що її дуже болять зуби.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що в ніч з 31.12.2019 на 01.01.2020, точний час не пам`ятає, він сидів з друзями за столиком у розважальному закладі «Атлантіс». Він разом з хлопцями випивали, потім підійшов ОСОБА_15 з ОСОБА_6 , з якою вони познайомилися, після чого, приблизно через 15 хвилин, вона пішла танцювати. Через деякий час ввімкнулося світло і хтось сказав, що ОСОБА_6 ображають. Після цього вони побачили, що ОСОБА_6 впала і в неї з рота йшла кров. Він з Карою вивели ОСОБА_6 на вулицю, підтримуючи її. Під час виходу, ОСОБА_4 зробив «підсічку», від якої ОСОБА_6 впала, після чого вони підняли її та вивели на вулицю. Як перший раз ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 , внаслідок чого в неї з рота пішла кров, він не бачив, а бачив лише коли під час виходу ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 по животі рукою. Йому говорив ОСОБА_23 , який встав із-за столика та роздивлявся що коїться в залі, оскільки в залі ввімкнули світло та вимкнули музику, що бачив, як ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 удар, однак куди саме не повідомив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_4 це її син. 01.01.2020 вони сім`єю зустрічали Новий рік вдома, а потім вирішили піти до ялинки в центрі міста. Після ялинки вони, а саме: вона, її син ОСОБА_25 з дружиною та його товариш ОСОБА_9 з дружиною, вирішили зайти в розважальний заклад «Атлантіс». Товариш її сина ОСОБА_9 , запросив її на танець. Під час танцю ОСОБА_6 її штовхнула, на що вона зробила їй зауваження. ОСОБА_6 була в стані алкогольного сп`яніння, оскільки це було видно по її обличчю та поведінці. ОСОБА_6 спочатку вдарила її по голові, а потім наздогнала і ще раз вдарила по голові, внаслідок чого у неї з вуха злетіла сережка. В цей час ОСОБА_4 в залі не було. Потім ОСОБА_4 підійшов до них і ОСОБА_9 повідомив йому, що ОСОБА_6 вдарила її. ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_6 , оскільки хотів її змусити, щоб вона вибачилася перед нею. Разом із ОСОБА_6 був її дядько (рідний брат її матері) який представився і став перед нею на коліна та вибачався за те, що зробила ОСОБА_6 . ОСОБА_4 не бив ОСОБА_6 , а сказав, щоб вона попросила у неї вибачення, після чого ніби штовхнув її, внаслідок чого вона опустилася на коліна. Двоє хлопців, яких вона не знає, вивели ОСОБА_6 під руки із залу. На її думку ОСОБА_6 могла сама вдаритися, коли опускалася на коліна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 повідомила, що що в новорічну ніч 2020 року, приблизно о 2 годині ночі, вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , його дружиною та мамою, пішли в розважальний заклад «Атлантіс». Її чоловік запросив маму ОСОБА_27 на танець, а вона сиділа за барною стійкою чекала їх. Вона не дивилася і не спостерігала за чоловіком та матір`ю ОСОБА_4 , коли вони танцювали. Після того, як вони потанцювали, ОСОБА_8 підійшла та сіла біля неї. Приблизно через хвилину ОСОБА_6 підійшла ззаду до них і почала кулаками бити по голові матір ОСОБА_4 , було нанесено кілька ударів. Після цього вона взяла ОСОБА_8 під руки і вивела на вулицю, оскільки вона скаржилась на те, що її боліла голова і їй потрібне свіже повітря. Оскільки вони постійно перебували на вулиці, тому вона не бачила, що коїться в залі. Коли все закінчилося, ОСОБА_4 вийшов до них, а ОСОБА_6 вивели під руки із зали. Особисто вона не бачила, як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_6 . Спочатку, 02.01.2020, він оглянув потерпілу, а також йому були надані знімки, на підставі чого був складений висновок. Пізніше йому були надані інші знімки, які робили за допомогою томографа в м. Києві, стоматолог дав заключення, і ним було складено другий висновок. Первинні знімки, які були зроблені в м. Ямполі, не дали можливості встановити точний діагноз у потерпілої, оскільки в м. Ямполі немає такого обладнання. Всі документи, які зазначені у висновку, він бачив і отримав їх від слідчого. Він дивився їх разом із стоматологом ОСОБА_29 . Згідно оцінки документів і було встановлено середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження у потерпілої. Експерт зазначив, що 02.01.2020, коли він оглядав потерпілу, у неї були вже зазначені ушкодження, однак, із-за відсутності медичних документів неможливо було одразу встановити, що це травматичний перелом вестибулярної пластинки альвеолярного паростка верхньої щелепи з невеликим зміщенням країв, лише після того, як були надані медичні документи з м. Києва, це було встановлено, тому і складено інший висновок.

Крім даних, отриманих із показань потерпілої, свідків винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України повністю доведена дослідженими письмовими доказами, які зібрані в ході досудового розслідування, а саме: фактичними даними, які містяться:

- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.01.2020, з якого встановлено, що ОСОБА_6 звернулася з усною заявою до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про те, що 01.01.2020 близько 02 години 00 хвилин в кафе-бар «Атлантіс» м.Ямпіль ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, а саме: вдарив кулаком в обличчя, в область губи, чим спричинив розсічення губи та пошкодження челюсті;

- у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №0000003 від 01.01.2020, з якого встановлено, що в Ямпільському ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області зареєстровано кримінальне провадження на підставі усної заяви про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №0000075 від 25.03.2020, з якого встановлено, що в Ямпільському ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області зареєстровано кримінальне провадження на підставі усної заяви про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: заподіяння ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- у протоколі огляду місця події від 01.01.2020 та фототаблицях, з яких встановлено, що місцем огляду є дискотечне кафе «Атлантіс», що розташоване в приміщенні Будинку культури в м.Ямпіль Вінницької області, а саме: приміщення та розміщені в ньому меблі та бар-стійка;

- у висновку експерта №1, з якого встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: рана в ділянці лівого кута верхньої губи з переходом на слизову оболонку верхньої губи, ранка на слизовій оболонці верхньої губи, по центру, садно по передній поверхні правого колінного суглобу та виставлений діагноз: забійна рана нижньої губи, забій м`яких тканин правого стегна, травма верхньої та нижньої губи зліва і травматичний вивих 21 зуба. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді рани в ділянці лівого кута верхньої губи з переходом на слизову оболонку верхньої губи, ранки на слизовій оболонці верхньої губи, по центру, травматичного вивиху 21 зуба могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 01.01.2020, і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді садна по передній поверхні правого колінного суглобу могло виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів), можливо 01.01.2020, і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз: забій м`яких тканин правого стегна у ОСОБА_6 при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховується, поскільки він виставлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 01.02.2020 та відеозаписі проведення слідчого експерименту, дослідженого судом відповідно до вимог ст.359 КПК України, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_6 , з яких встановлено, що ОСОБА_6 розповіла та показала на собі те, що у новорічну ніч, близько 02 години ночі, вона відпочивала в кафе «Атлантіс», де танцювала на танцювальному майданчику і відчула поштовх з лівої задньої частини. Повернувшись, побачила незнайому жінку, як з`ясувалось пізніше, це була мати ОСОБА_4 . Вона зробила жінці зауваження, яка почала нецензурно висловлюватися на її адресу. В цей час проходив ОСОБА_4 , який почав кричати та висловлюватися нецензурними словами, а потім підійшов до неї та наніс їй удар кулаком в обличчя, в губу зліва, внаслідок чого вона впала на підлогу на праву сторону. Під час того, як вона лежала на підлозі, ОСОБА_4 заподіяв їй два удари в область правої ноги, а саме: в стегно та коліно. Поряд з нею були ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Після цього вона відчула, що в неї кров на обличчі, розсічена губа, а також відчула зміщення зуба. З підлоги її підняв ОСОБА_16 , а також підійшли його друзі, після чого з їх допомогою вона вийшла з приміщення на вулицю;

- у висновку експерта №14, з якого встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: рана в ділянці лівого кута верхньої губи з переходом на слизову оболонку верхньої губи, ранка на слизовій оболонці верхньої губи, по центру, садно по передній поверхні правого колінного суглобу та виставлений діагноз: забійна рана нижньої губи, забій м`яких тканин правого стегна, травма верхньої та нижньої губи зліва і травматичний вивих 21 зуба, травматичний перелом вестибулярної пластинки альвеолярного паростка верхньої щелепи з невеликим зміщенням країв. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді рани в ділянці лівого кута верхньої губи з переходом на слизову оболонку верхньої губи, ранки на слизовій оболонці верхньої губи, по центру, травматичного вивиху 21 зуба, травматичного перелому вестибулярної пластинки альвеолярного паростка верхньої щелепи з невеликим зміщенням країв могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 01.01.2020, і по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Тілесне ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді садна по передній поверхні правого колінного суглобу могло виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів), можливо 01.01.2020, і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз: забій м`яких тканин правого стегна у ОСОБА_6 при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховується, оскільки він виставлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями;

- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.03.2020, з якого встановлено, що ОСОБА_6 звернулася з усною заявою до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про те, що ОСОБА_4 01.01.2020 близько 03 години 30 хвилин в кафе «Атлантіс», що розташоване в Будинку культури в м.Ямпіль Вінницької області, заподіяв їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона зверталася за медичною допомогою до стоматологічної лікарні Дніпровського району м.Києва.

Передбачених процесуальним законом підстав для визнання вищенаведених доказів неналежними або недопустимими суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про непричетність обвинуваченого до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , є лише захисною позицією, яка повністю спростовується дослідженими вище доказами, зокрема показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_24 , які чітко вказали на те, що біля виходу із нічного клубу ОСОБА_4 розвернувся і вдарив потерпілу ОСОБА_6 кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого остання впала на підлогу і в неї з губ почала текти кров.

Досліджені та проаналізовані зібрані по справі докази, та фактичні дані, які містяться в показаннях обвинуваченого, потерпілої та свідків, їх об`єктивна оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст.368 КПК України, дають підстави суду вважати про обґрунтованість пред`явленого органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_4 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Отже, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною і його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КПК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставину, яка обтяжує покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше відповідно до ст.89 КК України не судимий, що підтверджено вимогою, вих.№7/227 від 02.01.2020, виданою відділенням поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області; задовільно характеризується за місцем проживання по АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою-характеристикою, вих.№33 від 08.04.2020, виданою Ямпільською міською радою Вінницької області; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджено довідкою, вих.№01-4-14 від 03.01.2020, виданою КНП «Ямпільська центральна районна лікарня», працює на посаді вчителя фізичної культури ліцею №1 с. Петропавлівська Борщагівка за основним місце роботи згідно наказу від 16.08.2021 №153-к по теперішній час, що підтверджено довідкою №276 від 02.06.2023, виданою Ліцеєм №1 с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області.

Згідно досудової доповіді Ямпільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій визначених ч.1 ст.122 КК України.

Крім того, у цій справі, покарання суд призначає, в тому числі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності, суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше відповідно до ст.89 КК України несудимий, за місцем свого проживання характеризується задовільно, працює на посаді вчителя фізичної культури, а також досудову доповідь органу пробації, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивач також подала уточнюючий цивільний позов від 26.02.2021. В ході судового розгляду потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_7 , підтримали цивільний позов, просили суд стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2964 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні, моральну шкоду в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень. В своєму позові ОСОБА_6 посилається на те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 їй спричинені середнього ступеня тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого кута верхньої губи з переходом на слизову оболонку верхньої губи, ранки на слизовій оболонці верхньої губи, по центру, садна у передній поверхні правого колінного суглобу, травматичного вивиху 21 зуба, травматичного перелому вестибулярної пластинки альвеолярного паростка верхньої щелепи з невеликим зміщенням країв. У зв`язку вона змушена була проходити амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувальних закладів. Вказаним кримінальним правопорушенням їй було спричинено матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням, медичним обстеженням, проведенням рентгенологічної діагностики зубів яка становить 2964 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні. Також їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в завданні їй моральних та душевних страждань, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Внаслідок тілесних ушкоджень вона не могла з`являтися на людях з таким обличчям, вимушена була приховувати губи та ніяковіти під поглядами людей, не могла повноцінно харчуватися, відчувала постійний дискомфорт та біль при розмові. Зазначені обставини негативно вплинули на її загальне самопочуття та стан здоров`я, вона пережила емоційний стрес. Все це завдало шкоди її діловій репутації, принизили честь та гідність. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює в 40000 (сорок тисяч) гривень.

Крім того, потерпіла понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень, з яких: 12000 гривень за правову допомогу на стадії досудового слідства, представництво її інтересів як потерпілої, цивільного позивача, та 12000 гривень за професійну допомогу адвоката при підготовці та участь під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, представництво її інтересів як потерпілої, цивільного позивача.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, потерпілою (цивільним позивачем) ОСОБА_6 заявлено позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого на її користь 2964 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні матеріальної шкоди, яка полягала у витратах понесених нею на лікування.

Згідно наданих розрахункових документів, ОСОБА_6 підтверджено понесення витрат на лікування в розмірі 2964 грн., тому саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої в якості компенсації завданої матеріальної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п.9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій, їх наслідків, тривалості її лікування, глибини і тривалості її фізичних та душевних страждань, які вона зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілої, терміну тривалості лікування та відновлення стану здоров`я, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, суд вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, який вона в своєму позові просить стягнути з обвинуваченого, є суттєво завищений і такий, що не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, які настали. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задоволити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди, що на переконання суду є співмірним тим фізичним та душевним стражданням, які перенесла потерпіла внаслідок вчинення щодо неї злочину.

В решті частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди суд вважає відмовити у зв`язку необгрунтованістю.

Також потерпіла ОСОБА_6 заявила вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 всі здійснені нею і документально підтверджені процесуальні витрати, зокрема, витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень. На підтвердження вказаної суми представник потерпілої надав: угоди про надання правової допомоги №б/н від 20.02.2020, №б/н від 30.03.2020; квитанції №б/н від 20.02.2020, №б/н від 30.03.2020; ордер, серія ВН №137730 від 02.02.2020; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вказане, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, враховуючи тривалий розгляд кримінального провадження, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд вважає вимоги потерпілої щодо стягнення з обвинуваченого (цивільного відповідача) на користь потерпілого (цивільного позивача) витрат на професійну правничу допомогу обгрутнованими та такими, що підгляють задоволенню в повному обсязі.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Речові докази - відсутні

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 65-67, 75-76, 122 КК України, ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальу шкоду в розмірі 2964 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1