КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 26 липня 2023 року апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- гроші в сумі 11 450 гривень (7 купюр номіналом по 500 гривень, 17 купюр номіналом по 200 гривень, 32 купюри номіналом по 100 гривень, 27 купюр номіналом по 50 гривень);

- гроші в сумі 4560 доларів США (6 купюр номіналом по 5 доларів США, 3 купюри номіналом по 10 доларів США, 15 купюр номіналом по 20 доларів США, 20 купюр номіналом по 50 доларів США, 32 купюри номіналом по 100 доларів);

- гроші в сумі 1680 молдовських лей (1 купюру номіналом по 200 лей, 11 купюр номіналом по 100 лей, 6 купюр номіналом по 50 лей, 3 купюри номіналом по 20 лей, 2 купюри номіналом по 10 лей);

- гроші в сумі 280 євро (1 купюру номіналом по 200 євро, 2 купюри номіналом по 20 євро, 4 купюри номіналом по 10 євро);

- гроші в сумі 4230 доларів США (40 купюр номіналом по 100 доларів США, 3 купюри номіналом по 50 доларів США, 4 купюри номіналом по 20 доларів США);

- гроші в сумі 400 євро (2 купюри номіналом по 100 євро та 4 купюри номіналом по 50 євро);

- гроші в сумі 16 500 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, клопотання подано поза межами строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, а слідчим суддею накладено арешт з підстав, про які не зазначено у клопотанні прокурора.

В судове засідання прокурор не з`явився, на електронну пошту суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із перебуванням старшого групи прокурорів ОСОБА_8 у щорічній відпустці та зайнятістю групи прокурів в інших судових засідання та службовою необхідністю, однак доказів причин поважності неявки не наддав. Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 також у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання йогоповідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 травня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000878, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, ОСОБА_5 , займаючи посаду начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Ізмаїл» Одеської митниці, згідно наказу № 227-О від 03.09.2021 та контракту про проходження державної служби від 03.09.2021, будучи службовою особою, посада якої відноситься до категорії «Б» посад державної служби, тобто особою, яка займає відповідальне становище, вимагав та одержав неправомірну вигоду у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду певних дій, з використанням службового становища.

01 червня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Водночас, після затримання ОСОБА_5 , слідчими проведено обшук у автомобілі марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_9 та перебував у користуванні ОСОБА_5 під час якого виявлено та вилучено: гроші в сумі 11 450 гривень (7 купюр номіналом по 500 гривень, 17 купюр номіналом по 200 гривень, 32 купюри номіналом по 100 гривень, 27 купюр номіналом по 50 гривень); гроші в сумі 4560 доларів США (6 купюр номіналом по 5 доларів США, 3 купюри номіналом по 10 доларів США, 15 купюр номіналом по 20 доларів США, 20 купюр номіналом по 50 доларів США, 32 купюри номіналом по 100 доларів); гроші в сумі 1680 молдовських лей (1 купюру номіналом по 200 лей, 11 купюр номіналом по 100 лей, 6 купюр номіналом по 50 лей, 3 купюри номіналом по 20 лей, 2 купюри номіналом по 10 лей); гроші в сумі 280 євро (1 купюру номіналом по 200 євро, 2 купюри номіналом по 20 євро, 4 купюри номіналом по 10 євро).

Також, після затримання ОСОБА_5 , проведено обшук за місцем його проживання, а саме у будинку, що адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення обшуку у вказаному будинку, серед іншого, виявлено та вилучено наступне, зокрема: гроші в сумі 4230 доларів США (40 купюр номіналом по 100 доларів США, 3 купюри номіналом по 50 доларів США, 4 купюри номіналом по 20 доларів США); гроші в сумі 400 євро (2 купюри номіналом по 100 євро та 4 купюри номіналом по 50 євро); гроші в сумі 16 500 гривень.

02 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

19 червня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт належне ОСОБА_5 майна, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Колегія суддів погоджуються з висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК Україниі бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 02 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів судового провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, як встановила колегія суддів, майно, на яке просив накласти арешт слідчий, знаходяться у власності ОСОБА_5 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги статей 132,170,172,173 КПК України, перевірено при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Посилання апелянта, що клопотання подано із порушенням строків, передбачених, ч. 5 ст. 171 КПК України, хоча і заслуговують на увагу, однак не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи також не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Разом з тим, як убачається з оскаржуваної ухвали, обґрунтовуючи підстави і мету накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя, окрім необхідності конфіскації майна, як виду покарання, у мотивувальній частині ухвали послався також на необхідність збереження речових доказів.

З наведеного убачається, що слідчий суддя, за відсутності у клопотанні слідчого такої підстави арешту майна, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, без законних на те підстав послався на необхідність накладення арешту на грошові кошти з метою збереження речових доказів, а тому вказане посилання слідчого судді підлягає виключенню з числа підстав, якими слідчий суддя обґрунтував висновок про необхідність накладення арешту.

Оскільки виключення з мотивувальної частини ухвали зазначеного посилання не впливає на правильність висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на грошові кошти належні ОСОБА_5 , з метою конфіскації майна як виду покарання, то колегія суддів не убачає підстав для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді з цих підстав.

З урахуванням наведеного, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнямипредставника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/25117/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження 11-сс/824/4307/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК