Справа № 333/4122/23
Провадження № 1-кс/333/1696/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі аудіо та відео фіксації, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000511 і додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Беркакит м. Нерюнарі Республіки Саха, російської федерації, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2023 року старший слідчий СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000511 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

23.03.2023 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ та від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ), з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину «Єва», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10-а, підійшов до торгового стелажу та викрав тестер чоловічої води марки «Versace Eros», об`ємом 100 мл, вартістю 6 399 грн. 20 коп., без урахування ПДВ, що належить ТОВ «РУШ».

Після чого, ОСОБА_5 разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «РУШ» майнову шкоду на зазначену суму.

Умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

30.05.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У зв`язку із викладеним, слідство прийшло до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, останньому необхідно обрати як запобіжний захід тримання під вартою, з наступних підстав: зібрані слідством докази по справі достатньо вказують на винність ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом огляду місця події від 19.05.2023 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 02.04.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.05.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.05.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.05.2023 року; протоколом огляду від 02.04.2023 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що не має стійких соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, тобто не має постійного джерела доходу, що дає підстави припускати те, що заробітком грошових коштів для існування є вчинення кримінальних правопорушень, підозрюваний неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята та не погашена

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі і послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного і ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, зазначивши, що вину у скоєнні даного кримінального правопорушення він не визнає в повному обсязі. 23.03.2023 року разом зі своєю дівчиною ОСОБА_8 він дійсно був в магазині «Єва», вони щось купляли, він розраховувався на касі, ніякого тестеру чоловічої туалетної води він не крав. Також пояснив, що з листопада 2022 року він орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , іноді з ним мешкає його дівчина. Отримує грошову допомогу від держави щомісячно приблизно в розмірі 2 000,00 грн., оскільки він є внутрішньо переміщеною особою. Також він працює, але не офіційно. 30.05.2023 року йому було повідомлено про підозру, а також вручена копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте до суду 31.05.2023 року він з`явився самостійно, після того як йому зателефонував слідчий та сказав з`явитися для розгляду клопотання.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри та відсутність будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Допитана в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_5 є її хлопцем, вони разом мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . 23.03.2023 року вони скуплялися у ТЦ Варус, після чого піднялися на другий поверх, де зайшли до магазину «Єва». В приміщенні магазину вони перебували десь хвилин 40, вона вибирала собі крем, парфуми. Поки вона вибирала товар, ОСОБА_5 також щось розглядав, в тому числі і чоловічі парфуми, тримав їх у руці, а потім поставив на стелаж. Свідок наголошує на тому, що хибне твердження про те, що підозрюваний щось викрав склалося саме через те, що він стояв спиною до камери, яка знімала, що можна побачити, якщо переглянути відеозапис. Зазначає, що на той момент, коли вони разом із підозрюваним вийшли з магазину «Єва», то серед придбаних речей ніяких чоловічих парфумів, за котрі йде мова, у сумці не було. Категорично наголошує на тому, що підозрюваний нічого не крав.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000511).

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження і долучено розпис ОСОБА_5 про вручення йому о 11 год. 40 хв. 30.05.2023 року копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 16 год. 00 хв. 31.05.2023 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.

30.05.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується, зокрема, протоколом огляду місця події від 19.05.2023 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 02.04.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.05.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.05.2023 року; протоколом огляду від 02.04.2023 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

При цьому судом враховується, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», викладено позицію що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». В даному випадку, суд вважає, що підозра є обґрунтованою до ступеню необхідного на даній стадії досудового розслідування.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні наведеного. А заперечення сторони захисту підозрюваного ОСОБА_5 з цього приводу вказують тільки на необхідність перевірки та/або уточнення певних обставин версії сторони обвинувачення, але не спростовують того, що наразі достатньо даних, які виправдовують подальше розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно з яким запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

На момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді, прокурором та слідчим надано не було. Слідчим не було надано доказів того, що підозрюваний не з`являвся на його виклики. Крім того, як пояснив ОСОБА_5 в судовому засіданні, клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підозру він отримав 30.05.2023 року, проте він не намагався переховуватися від слідства та суду, самостійно з`явився до суду для розгляду вказаного клопотання.

Посилання слідчого в його клопотанні на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, є декларативними і такими, що нічим в матеріалах справи не підтверджені. Не наведено в клопотанні, і даних про те, що обрання щодо обвинуваченого іншого, менш суворого запобіжного заходу, є неможливим і недоцільним.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має місце постійного проживання, має джерело доходу у вигляді щомісячної грошової допомоги як внутрішньо-переміщеній особі, раніше неодноразово судимий, обставини скоєння кримінальних правопорушень, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя вважає, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.

Також слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та доведеністю прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором під час розгляду клопотання, а саме: прибувати до слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000511 відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, до 30 липня 2023 року (включно).

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати своє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, прокурора чи суду за першою вимогою.

2. Не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання передати до Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1