Номер провадження: 11-кп/813/1420/23
Справа № 523/7475/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.190, ч.1,2 ст.209, ч.4 ст.358 КК України, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.05.2023 року про обрання запобіжного заходу,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою суду задоволено клопотання сторони обвинувачення та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 03.07.2023 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.190, ч.1,2 ст.209, ч.4 ст.358КК України.

Визначено заставу як альтернативний запобіжний захід у межах 300 (триста) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 указує на необґрунтованість та невмотивованість рішення суду. В обґрунтування доводів указує, що стороною обвинувачення не надала жодного доказу на підтвердження ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а наявність зазначених судом ризиків не була жодним чином мотивована. Тим самим не було взято до уваги практику Європейського Суду, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів. Саме по собі констатування неможливості застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, без належного мотивування так само є неприпустимим. Суд не надав належної оцінки обставинам, на які посилалися сторона захисту, Так на підтвердження міцності соціальних зв`язків ОСОБА_8 сторона захисту надала докази наявності у нього постійного місця проживання, наявність на утриманні 4 неповнолітніх дітей, знаходження його у стані пошуку роботи. Указані обставини спростовують висновки суду про наявність ризиків того, що ОСОБА_8 буде переховуватися від суду та можливого впливу з його боку на свідків.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Позиції сторін

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»), справа має суспільний інтерес та повинна бути розглянута всебічно, повно та неупереджено, у розумні строки. Вказані суспільні інтереси мають більшу перевагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа Європейського суду з прав людини «Калашніков проти Росії», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Російської Федерації).

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає підстав скасування запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений. Запобіжний захід може бути скасованим коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу, зокрема, якщо в ході кримінального провадження суттєво змінюються підстави застосування запобіжного заходу, а також обставини, які враховувалися при його обранні (змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, тощо).

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а також у ряді тяжких злочинів.

Ухвалою суддів Одеського Апеляційного суду від 03.04.2023 року щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України.

З матеріалів справи, що характеризують особу ОСОБА_8 убачається, що такі ризики як можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжують існувати, оскільки обвинувачений офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а також знову обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину з корисливих мотивів, та в ряді інших тяжких злочинів.

У зв`язку з чим, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобіганню спробам ухилитися від суду й перешкоджати кримінальному провадженню, суд визнав доцільним застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи положення ч.3, 4 ст. 183 КПК України, суд визнав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

За результатами перевірки ухвали суду першої інстанції судом апеляційної інстанції встановлено, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_8 та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченим та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не встановлено.

Матеріали справи не містять достатніх відомостей про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому доводи апелянта з цього приводу є непереконливими.

Обставини, на які посилається апелянт, зокрема, наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місця проживання, наявність на утриманні 4 неповнолітніх дітей, знаходження його у стані пошуку роботи, не спростовує доцільність застосування заходу забезпечення у кримінальному провадженні щодо нього.

Як установлено судом, ОСОБА_8 не працює та не має законних джерел до існування, що ставить під сумнів твердження сторони захисту про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що наявність у ОСОБА_8 на утриманні 4 дітей, не стало на заваді вчинення ним ряду умисних злочинів та не вплинило на припинення його протиправної поведінки.

Зважаючи на обсяг висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведеності вини, його негативну репутацію як раніше судимої особи, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не знаходить правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про це ставить питання захисник.

Апеляційний суд вважає, що незважаючи на презумпцію невинуватості, у вказаній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду, якою щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, відсутні.

З огляду на викладене вище, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.05.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 03.07.2023 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4