Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5445/23
Провадження №: 1-кп/332/420/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 18.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.209 КК України,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.209 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під ватрою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, через канцелярію суду надав письмове клопотання про зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України з підстав того, що обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, а тому суд повинен зупинити судове провадження стосовно такого обвинуваченого до звільнення останнього з військової служби.

Своє клопотання захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав в судовому засіданні та наполягав на його задоволенні та додав, що обвинувачений має намір продовжити проходження військової служби за призовом під час мобілізації, переховуватися від суду наміру не має. Зазначив, що норми ст.335 КПК України є імперативними.

Крім того зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 проходив навчання у Великобританії та отримав сертифікат НАТО, має стійки соціальні в`язки, а саме одружений та має дитину 2019 року народження, має місце реєстрації та проживання, є ФОП.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника, зазначив, що проходив навчання у Великобританії та отримав сертифікат НАТО. Також зазначив, що заявлені прокурором ризики нічим не обґрунтовані, зі свідками він не спілкується, про існування щодо нього кримінального провадження він взагалі не знав, наміру переховуватись не має, оскільки йому пропонували продовжити навчання, але він вирішив повернутися в Україну. Також вказав, що має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та дитину 2019 року народження.

Просив зупинити провадження на підставі ст.335 КПК України або обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначив, що ст.335 КПК України є загальною нормою, а абзац 2 ч.1 ст.616 КПК України є спеціальною нормою. Стаття 335 КПК України застосовується до осіб, які не тримаються під вартою, обвинувачений перебував у розшуку та затриманий на підставі ухвали слідчого судді для доставки його до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наразі відсутні підстави для зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України. Також зазначив, що всі свідки в кримінальному провадженні колишні підлеглі обвинуваченого, а тому він має реальну можливість впливати на них. Представник потерпілого адвокат Шурубура підтримав клопотання прокурора та заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Вислухавши думку учасників провадження, надані прокурором та захисником клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 07 серпня 2023 року було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, по 03 жовтня 2023 року включно, встановивши розмір застави у вигляді 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 850200,00 грн.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно із ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.197 КПК строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до частини третьої статті 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: можливість запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що він, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення в разі доведення вини, буде переховуватись від суду. При цьому суд вважає, що негативні наслідки від спроби переховуватись від суду створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Стосовно зазначеного стороною обвинувачення ризику незаконного впливу на свідків, суд зазначає наступне.

Після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких можуть підтвердити його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений обізнаний як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Викладені обставини також вказують про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Окрім того, суд приймає те, що діючий на території України воєнний стан свідчить про існування додаткових ризиків та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі обрання йому на даній стадії судового провадження запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, не пов`язаного з триманням під вартою.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, заявлені стороною обвинувачення ризики наразі продовжують існувати та не зменшилися, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії провадження доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Відомості, що містяться в матеріалах провадження, на які посилається обвинувачений, про те, що він одружений, має дитину 2019 року народження, на думку суду, встановлених ризиків не зменшують.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України з підстав того, що обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, суд зазначає наступне.

Так, указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, а також у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено к проведенню загальну мобілізацію.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Ця норма КПК України орієнтує суд на те, що перебування обвинуваченого на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період унеможливлює проведення судового провадження щодо нього та вимагає його зупинення. Метою цього є максимально мобілізувати ресурси для надання збройної відсічі державі-агресору та забезпечити можливість проходження обвинуваченим військової служби.

Водночас, таке зупинення провадження може створити загрозу реалізації однієї із засад кримінального провадження - розумності строків. Вона гарантує право насамперед обвинуваченого, а також інших осіб, права та законні інтереси яких обмежуються під час провадження, від необґрунтованого і надмірного його затягування.

Необхідно також враховувати, що кримінально-процесуальна форма ґрунтується на системі засад кримінального провадження, розподілі процесуальних функцій та забезпечує їх реалізацію в належній правовій процедурі. У площині належної правової процедури перебувають також питання дискреції учасників кримінального провадження і судового розсуду, а також можливість судового тлумачення застосування правових норм за наявності відповідних прогалин. Вимога застосування належної правової процедури не може бути відірваною від завдань кримінального провадження, вона може діяти лише системно з ними.

Конструкція ст. 335 КПК України дозволяє прийти до висновку, що зупинення судового провадження можливе за наявності об`єктивних перешкод для його продовження. Наприклад, у випадку ухилення обвинуваченого від явки до суду, суд може прийняти рішення щодо приводу обвинуваченого (ст. 140 КПК України), накладення на нього грошового стягнення (ст. 139 КПК України) або ж звернення застави в дохід держави (ст. 182 КПК України). Зупинення з підстав захворювання обвинуваченого на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу можливе у тих випадках, коли ця хвороба виключає його участь у судовому провадженні. Ці висновки щодо тлумачення положень ст. 335 КПК України забезпечують дотримання належної правової процедури та з урахуванням диференціації процесуальної форми дозволяють уникнути надмірного формалізму у правозастосуванні.

Як вбачається з наданої стороною захисту копії військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , 22.06.2023 той призваний у Збройні Сили України, військово-облікова спеціальність «Діловод». З копії сертифікату військового досягнення №102-140 вбачається, що обвинувачений завершив «Базову загальновійськові підготовку» в рамках Операції ІНТЕРФЛЕКС 01.07.2023 - 03.08.2023 на території Великої Британії.

Разом з тим, на даний час на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 07 серпня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, що свідчить про те, що останній на даний час не виконує обов`язки військової служби, а тому немає жодних підстав вважати доцільним зупинення даного кримінального провадження на підставі ч.1ст.335 КПК України на період проходження обвинуваченим ОСОБА_4 військової служби в Збройних Силах України за мобілізацією.

Також, відсутні інші обставини, які б перешкоджали обвинуваченому ОСОБА_4 приймати участь у судовому розгляді безпосередньо, або за допомогою технічних приладів в режимі відеоконференції.

Що стосується доводів сторони захисту відносно того, що обвинувачений має дружину та дитину 2019 року народження, місце реєстрації та проживання, суд зауважує, що вказані обставити не спростовають існування ризиків у вказаному провадженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що на підставі наданих матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованих злочинів, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені судом обставини.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню обставин кримінального провадження.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р. суд зазначив, що державні органи зобов`язані належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, залишає раніше визначену суму застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805200,00 гривень.

У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покладаються обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176 - 178, 183, 194, 197, 199, 331, 369 - 372, 376, 392-395, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зупинення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.209 КК України, на підставі ч.1 ст.335 КПК України.

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 24 листопада 2023 року (включно).

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 805200,00 гривень (вісімсот п`ять тисяч двісті гривень 00 коп), що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023, який складає 2684,00 грн, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу - застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер справи (провадження) ЄУН 332/5445/23; суд, в якому розглядається справа, - Заводський районний суд м.Запоріжжя.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) не відлучатися за межі місця проживання або перебування, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування.

3) прибувати до суду, за викликом у час, визначений вказаною посадовою особою.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії судового рішення тобто до 24 листопада 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої особи запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити співробітникам Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання. Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику, представнику потерпілого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали виготовлено 26 вересня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1