25.05.2023
справа № 642/2360/23
провадження № 1кс/642/1385/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016) у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000718 , винесеної 12.10.2022р. Другим СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР в м. Полтаві, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що 12.10.22р. слідчим Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000718 від 20.09.22р. за ознаками ч. 1 ст. 371 КК України, згідно п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Вважає зазначену постанову необґрунтованою, ухваленою на підставі не повного та всебічного здійснення досудового розслідування, прохав її скасувати.

Заявник в режимі відео конференції скаргу підтримав. Зазначив що участі в досудовому слідстві за вказаним провадженням не приймав оскільки не знав про його існування. Пояснив що слідча ОСОБА_5 не повинна була проводити досудове слідство оскільки була зацікавленою особою яка склала та направила до суду кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_4 за ст. 111 ч. 2 КК України. Під час досудового розслідування слідча не встановила коло осіб які затримували ОСОБА_4 17.09.22 року для чого не здійснила радіорозвідку. Допит потерпілого ОСОБА_4 був проведений без адвоката.

Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явились.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В провадженні слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_5 знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000718 від 20.09.22р. за ознаками ч. 1 ст. 371 КК України, згідно п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.

12.10.2022р. постановою старшого слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000718 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення за ст. 371 КК України.

В обґрунтування постанови зазначено, що допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив що в зв`язку з нервовим станом пояснював про своє затримання 17.09.22 року хоча насправді це відбулось 19.09.22р.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до п. 7 та п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст. ст. 36, 39 КПК України виключне право надання вказівок слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, відноситься до повноважень прокурора та керівника органу досудового розслідування.

Слід також зазначити, що чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення. При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх за їх переконанням для прийняття вмотивованого рішення.

Отже, прокурор та слідчий при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення визначають об`єм перевірочних дій, достатніх за їх переконанням для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ч. ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Обгрунтовуючі свою скаргу заявник вказав що слідча не встановила коло осіб які затримували ОСОБА_4 саме 17.09.22 року для чого не здійснила радіорозвідку. Допит потерпілого ОСОБА_4 був проведений без адвоката.

Суд відхиляє вказані доводи оскільки матеріалами кримінального провадження № 0000718 встановлені та допитані в якості свідків особи що здійснювали затримання ОСОБА_4 а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Скаб*як В.М. Усі вказані особи пояснювали що затримання ОСОБА_4 відбулось 19.09.22р. і під час затримання останній жодних претензій не висловлював. Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 не користувався послугами захисника але йому були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України, положення ст.ст. 56, 57 КПК України, попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. ОСОБА_4 власноручно підписався під всіма вищезазначеними пунктами та без зауважень підписав протокол про власний допит в якості потерпілого.

У суду не має підстав ставити під сумнів вказані протоколи допитів свідків та потерпілого.

Відтак, враховуючи наведене та те, що постанова винесена слідчим з урахуванням усіх обставин справи, під час досудового розслідування проведений необхідний об`єм перевірочних дій, який є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, мотиви прийняття слідчим вказаної вище постанови знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає оскаржувану постанову вмотивованою та достатньо обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000718 , винесеної 12.10.2022р. Другим СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР в м. Полтаві - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її повного проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1