Провадження по справі № 1-кс/522/3846/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

15 червня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого прокурора групи прокурорів прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000405 від 22.03.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

СВ відділу поліції N° 2 ОРУП N 1 СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000405 від 22.03.2023 за фактом заволодіння групою осіб чужим майном - об?єктами нерухомості громадян та юридичних осіб у м. Одесі за ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури.

В ході досудового розслідування встановлено, що група невстановлених осіб шляхом обману та підробки документів здійснила заволодіння чужим нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 101, загальна площа 59,6 кв.м.

Так, вказана квартира перебувала у наймі ОСОБА_4 . Та законним власником та потерпілим є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Наймач вказаної ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час життя був зареєстрований у вказаній квартирі та користувався послугами комунальних установ та постачальників газу, електроенергії, тепла, тощо. Особисті рахунки щодо вказаної квартири залишились за ОСОБА_4 по сьогоднішній день.

Проте, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 27.07.2021 на підставі підроблених документів - свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 14.11.2003 У правління ЖКГ ОМР, право власності на вказану квартиру зареестровано за вимишлену особу - ОСОБА_6 , ШПІН НОМЕР_2 .

Згідно інформації з Державного ресстру цивільного стану громадян ОСОБА_6 не існує.

Натомість згідно даних інтернет сайту ДП «CETAM» https://setam.net.ua/auction/526198 квартира АДРЕСА_1 виставлена як власність ОСОБА_6 на електроні торги за нібито борг перед ОСОБА_7 - лот 528633, виконавче провалження № 71735313 приватного виконавия ОСОБА_8 вартістю 1 280 532.00 гри.

Електроні торги призначено на 19.06.2023.

Постановою прокурора від 14.06.2023 вказану квартиру визнано речовими доказом у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевказаного, у зв?язку з тим, що на зазначене нерухоме майно було безпосередно спрямоване злочиние посягания, вказане майно с об?єктом кримінально протиправних дій, виникла необхідність у збереженні речових доказів у кримінальному провадженні шляхом накладення арешту, з метою запобігання переоформления права власності на нерухоме майно особами, які заволоділи ним у протиправний спосіб.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з тим, що на зазначене нерухоме майно було безпосередньо спрямоване злочинне посягання, вказане майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, виникла необхідність у збереженні речових доказів шляхом накладення арешту, з метою запобігання переоформлення права власності на нерухоме майно особами, які заволоділи ним у протиправний спосіб.

Позиції учасників при розгляді клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням прокурора слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власників майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження, розпорядження, а також вчинення інших реєстраційних дій.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Мотиви слідчого судді.

Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Правова підстава та мета арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єкта нерухомого майна, а саме АДРЕСА_1 , існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 14.06.2023 року, об`єкт нерухомого майна визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000405 від 22.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речового доказу.

Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, об`єкт нерухомого майна відповідає критеріям речового доказу.

Оскільки приміщення є об`єктом кримінально-протиправних дій, слідчий суддя вважає, що існує ризик його відчуження, передачі права власності та користування третім особам, а також в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначений у клопотанні об`єкт нерухомого майна.

Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження, передачі, перетворення, переоформлення права власності майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону відчуження, розпорядження, проведення електронних торгів, вчинення реєстраційних дій, з метою запобігання вищевказаним ризиків.

Керуючись ст.ст. 131, 167-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого прокурора групи прокурорів прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Зупинити на час дії арешту реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, в тому числі проведення електронних торгів на сайті ДП «СЕТАМ» та інших аукціонах з приводу відчуження та розпорядження зазначеного майна.

Заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, нотаріусам, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, поділу, зміни адресами, інших даних щодо на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Виконання ухвали покласти на прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 15.06.2023 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_9

15.06.2023