Справа № 626/43/23
Провадження № 1-кп/626/124/2023
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2023 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №0000600 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04.01.2023 року до Красноградського районного суду надійшло кримінальне провадження №0000600 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки існують ризики передбачені ст.177 КПК України, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 15 років. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На даний час у судовому засіданні не допитано всіх свідків та потерпілого, та у разі якщо ОСОБА_5 не буде продовжено запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе здійснити вплив на свідків та потерпілого, які проживають поряд із місцям його мешкання, що вказує на наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім цього, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що згідно вимоги на перевірку наявності судимості, останній раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів різнорідного типу.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 схильний до вчинення протиправних злочинних дій, та знаходячись на свободі, будучи умовно-достроково звільненим, продовжує свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окрім того є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вищевказаних злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

При цьому сам обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а його захисник підтримав позицію, висловлену її підзахисним.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, однак від них надійшли заяви в яких вони просять судове засідання проводити без їх участі.

Таким чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 та ч.4 ст.185 КК України умисне вбивство та крадіжка.

Слідчим суддею Красноградського районного суду 10.10.2022 року обвинуваченому обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, який в подальшому продовжувався судом кілька разів, останній раз до 21.06.2023р.

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищезазначених злочинів ОСОБА_5 та наявність ризиків про які вказує прокурор, а саме, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 15 років. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На даний час у судовому засіданні не допитано всіх свідків та потерпілого, та у разі якщо ОСОБА_5 не буде продовжено запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе здійснити вплив на свідків та потерпілого, які проживають поряд із місцям його мешкання, що вказує на наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім цього, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що згідно вимоги на перевірку наявності судимості, останній раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів різнорідного типу.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 схильний до вчинення протиправних злочинних дій, та знаходячись на свободі, будучи умовно-достроково звільненим, продовжує свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окрім того є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Поряд з цим, слідчим суддею Красноградського районного суду 10.10.2022 року обвинуваченому обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а в подальшому її продовжено ухвалою суду від 28.11.2022 року до 10.01.2023 року, а потім до ухвалою суду від 09.01.2023р. продовжено до 06.03.2023р., а в подальшому до 21.06.2023 року в яких наводились певні ризики, які на даний час не відпали та не зменшились. Крім того дані ухвали ніким з учасників процесу не оскаржувалась, тобто є чинною.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо підозрюваної слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель потерпілого ОСОБА_8 , то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 183, 193, 314, 334 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: