Справа № 206/3863/23
Провадження № 1-кс/206/1034/23
У Х В А Л А

25 серпня 2023 року в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровська, громадянка України, маючу середню освіту, офіційно не працевлаштована, не заміжня, яка не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю:

слідчого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 року слідча СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 , 23.07.2023 приблизно об 11 годині 20 хвилин, перебувала за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги 22, а саме в магазині кафе «Тютюн Табак» ТОВ «АЛДІНЕКС», де розпивала алкогольні напої. Того ж дня, приблизно об 11 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , зайшовши до санітарної кімнати магазину кафе ТОВ «АЛДІНЕКС» помітила на стільці мобільний телефон марки «ОРРО СРН 1907» темно-синього кольору (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), що знаходився в зеленому силіконовому чохлі з принтом та належить продавцю - консультанту вказаного магазину-кафе ОСОБА_7 .

Так, 23.07.2023, приблизно об 11 годині 35 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не вдалось встановити за можливе), у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки «ОРРО СРН 1907» темно-синього кольору (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), що знаходився в зеленому силіконовому чохлі з принтом.

Будучи обізнаною, що 24.02.2022 на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації, на території України введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно

до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану

в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023, строк дії воєнного стану в Україні

з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року продовжено строком на 90 діб (тобто до 15 листопада 2023 року), ОСОБА_4 , маючи підстави вважати де знаходиться власник мобільного телефону марки «ОРРО СРН 1907» темно-синього кольору (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), що знаходився в зеленому силіконовому чохлі з принтом та усвідомлюючи, що він може повернутись за ним найближчим часом, приступила до реалізації свого злочинного умислу.

Так, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , 23.07.2023 в період часу з 11:35 год. по 11:40 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги 22, а саме в санітарній кімнаті магазину кафе ТОВ «АЛДІНЕКС», користуючись відсутністю інших осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи її настання, не намагаючись встановити власника втраченого телефону та не приймаючи будь-яких дій для його повернення, своєю правою рукою взяла мобільний телефон марки «ОРРО СРН 1907» темно-синього кольору (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), що знаходився в зеленому силіконовому чохлі з принтом та поклала до правої кишені штанів, що були вдягнуті на неї.

Доводячи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна

до кінця, ОСОБА_4 , вийшла з санітарної кімнати та поклала вище зазначений телефон, що належить ОСОБА_7 до своєї сумки, а, в подальшому, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 549,86 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились

у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 22.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.07.2023;

- протоколом огляду місця події від 25.07.2023;

- протоколом огляду предмету від 26.07.2023;

-протоколом огляду відеозапису наданого ТОВ «АЛДІНЕКС» від 26.07.2023;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 26.07.2023;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №4483/23 від 31.07.2023;

- протоколами допиту свідка від 03.08.2023;

- речовими доказами, а саме відеозаписом з магазину-кафе ТОВ «АЛДІНЕКС» та добровільно виданим ОСОБА_4 . Мобільним телефоном марки «ОРРО СРН 1907» темно-синього кольору в зеленому силіконовому чохлі з принтом;

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України віднесені до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому на даний час виникає необхідність у обранні їй запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, з огляду на зібрані під час проведення досудового розслідування докази.

Враховуючи те, що у ОСОБА_4 , усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може вчинити спроби переховування від органів Національної поліції України, прокуратури та суду, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить та обставина, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів Національної поліції України, прокуратури та суду. Крім того, ОСОБА_4 неодноразово не з`являлась за викликом слідчого для проведення невідкладних слідчих дій та повідомлення останній про підозру;

- про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не підтримує відносини з рідними, постійно вживає алкогольні напої та на життя заробляє підробітками. Отже, може вчинити нове кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не судима, вказані обставини надають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваної такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Так, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що на теперішній час існують заявлені вище ризики, вважаю, що з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо досягти сприятливого процесуального результату лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного слідчий просить суд застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Дніпра, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Клопотання слідчого погоджено прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 .

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, та просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 , у судовому не заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила, що здатна виконати покладені на неї обов`язки.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Судом встановлено, що 26.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості згідно із заявою потерпілої ОСОБА_7 , яка надійшла до ЧЧ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 25.07.2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України. (а.с. 2а).

22 серпня 2023 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

22 серпня 2023 року о 15:00 годин ОСОБА_4 було вручено клопотання з доданими до нього документами.

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Врахувавши обставини справи, приймаю за дійсні доводи слідчого про те, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, санкція статті, якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з тим, що останній вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи є підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи про покарання, яке їй загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

У відповідності до ч.ч. 5, 6 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-179, 193-194, 196, 309, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

Зазначені обов`язки діють два місяці, по 25 жовтня 2023 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на неї цією ухвалою обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала є остаточною і відповідно до ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1