Справа № 516/192/23
Провадження № 1-кп/516/23/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теплодар Одеської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000134 від 13.12.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця с. Нове, Мелітопольського району,

Запорізької області, із середньою спеціальною освітою, одруженого,

маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, військово-

службовця військової служби за контрактом, старшого стрільця 3 мотопіхотного

взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини

НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за

адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України , -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 261 від 19.11.2020 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, узатвердженого Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 серпня 2022, в з подальшим неодноразовим його продовженням та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України.

Так, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інший людей, поводитись із гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України.

Разом із цим, старший солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, який регламентує порядок виконання військово обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 03 листопада 2022 року самовільно залишив місце служби в районі виконання завдань за призначенням військовою частиною НОМЕР_1 , біля населеного пункту АДРЕСА_3 та, як наслідок, ухилився від проходження військової служби до 22 лютого 2023 року, коли з`явився із зізнанням до слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та пояснив, що з 2020 року знаходиться на військовій службі за контрактом. Визнав, що вчинив кримінальне правопорушення, самовільно залишив військову частину, оскільки хотів побути із сім`єю, з якою тривалий час не бачився, через відсутність відпустки протягом всього строку служби. Підтвердив, викладені в обвинувальному акті обставини. У вчиненому щиро розкаявся, від повного дослідження доказів відмовився. Просив застосувати покарання, яке б давало йому можливість приймати участь у бойових діях. Також зазначив, що його родина є переселенцями і він єдиний годувальник у своїй сім`ї.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину і не спростовує пред`явлене обвинувачення, з урахуванням думки інших учасників процесу, які заперечень не мали, суд вважає можливим в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним подальше дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються та встановлені судом.

Суд вважає, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, самостійне його припинення обвинуваченим, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, а саме: раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, продовжує військову службу і має бажання продовжити її у в подальшому, добровільно став на захист Батьківщини.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, військовослужбовець, активно сприяв розкриттю злочину, бажає продовжувати службу, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, з урахування позиції сторони обвинувачення, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_5 за ч.5 ст. 407 КК України застосувати ст. 69 КК України.

На підставі ст. 58 КК України, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, замість позбавлення волі строком на два роки призначити ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме - двох років, з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

При цьому суд зазначає наступне.

27 січня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).

Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Стаття 69 КК України у попередній редакції передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Отже, суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України (у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) у виді ДВОХ РОКІВ позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі строком на два роки призначити покарання ОСОБА_5 у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме - ДВОХ РОКІВ, з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим - з моменту отримання копії вироку, через Теплодарський міський суд Одеської області.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку видати сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1

.