Справа № 344/6499/23
Провадження № 11-сс/4808/136/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження № 0000274, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2023 року обрано до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 12 червня 2023 року включно. Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень. Роз`яснено, що підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. Вказано, що у разі внесення застави на підозрювану ОСОБА_9 будуть покладені певні обов`язки.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що при ухваленні рішення суду суд не врахував, що підозрювана ОСОБА_9 обраний запобіжний захід є занадто суворим. Вказує на те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, раніше не судима, на її утриманні троє малолітніх дітей віком 2, 4 і 5 років. Посилається на те, що суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував фактичні обставини справи та не провів аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України з врахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи, як того вимагають вимоги чинного законодавства. Вважає, що у слідчого судді були всі законні підстави для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт наголошує на тому, що слідчий суддя при визначенні розміру застави не врахував майнового та сімейного стану підозрюваної і визначив занадто високий і непомірний для підзахисної максимальний розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 214 720 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив змінити запобіжний захід підозрюваній з тримання під вартою на домашній арешт. Крім того, у разі неможливості застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, просив зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму.;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню, а ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід скасувати та постановити нову ухвалу.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України та повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколах прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколах допиту потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколі допиту свідка ОСОБА_14 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілим та свідкові, протоколі огляду місця події, протоколах огляду предметів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів провадження, старшим слідчим СВ Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000274, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

14.04.2023 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України та 15.04.2023 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що 03.04.2023 близько 10 год., ОСОБА_9 перебувала по АДРЕСА_1 , де побачила потерпілу ОСОБА_11 , яка прямувала до місця свого проживання. В цей час у ОСОБА_9 виник неправомірний умисел спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_11 . Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_9 підійшла до потерпілої ОСОБА_11 та запропонувала останній допомогти понести її сумку, на що ОСОБА_11 погодилась. В подальшому, ОСОБА_9 , підійшовши разом з ОСОБА_11 до будинку АДРЕСА_2 , повідомила останній про те, що їй потрібно до вбиральні, на що ОСОБА_11 погодилась та вони разом піднялись до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає остання. Після цього ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023), скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_11 відволікла свою увагу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, таємно викрала із поверхні стола мобільний телефон марки «Xiaomi» Redmi 8 4/64GB Ruby Red , вартістю 6000 грн. та грошові кошти в сумі 1650 грн, які знаходилися в наплічній сумці ОСОБА_11 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_9 покинула приміщення квартири, а викраденим майном та грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 7650 гривень.

Як зазначено у клопотанні, окрім цього, 13.04.2023 близько 12 год., ОСОБА_9 перебувала біля ринку, що по вул. Є. Коновальця, 128, в м. Івано-Франківську, де побачила потерпілу ОСОБА_10 , яка здійснювала покупки. В цей час у ОСОБА_9 виник неправомірний умисел спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_10 . Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_9 підійшла до потерпілої ОСОБА_10 та запропонувала останній допомогти понести її сумку, на що ОСОБА_10 погодилась. В подальшому, ОСОБА_9 підійшовши разом з ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_4 , запропонувала останній випити чаю, на що ОСОБА_10 погодилась та вони разом піднялись до квартири АДРЕСА_5 , в якій проживає остання. Після цього, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023), скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_10 відволікла свою увагу, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, таємно викрала із поверхні стола мобільний телефон марки «Samsung», модель «GalaxyA10s», в корпусі синього кольору, вартістю 3080 грн, який знаходився в чохлі марки «G Сase», темно-синього кольору, вартістю 160 гривень. Після вчинення крадіжки ОСОБА_9 покинула приміщення квартири, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3240 гривень.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_9 , при невстановлених слідством місці та обставинах, з метою незаконного збагачення, вступила у злочинну змову із ОСОБА_15 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, 13.04.2023 року ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_15 , направились до центральної частини м. Івано-Франківська. Цього ж дня, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_15 , перебували за адресою: АДРЕСА_6 , де побачили потерпілу ОСОБА_13 . Після цього, ОСОБА_9 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом із ОСОБА_15 , діючи згідно розподілених ролей, підійшла до потерпілої ОСОБА_13 та запропонувала останній допомогти понести її сумку, на що ОСОБА_13 погодилась та передала ОСОБА_9 свою наплічну сумку, в середині якої знаходився її мобільний телефон марки «Nomi», модель «і281+», банківська картка АТ «Ощадбанк» та паспорт громадянина України на її ім`я. В подальшому, ОСОБА_9 , рухаючись спільно з потерпілою ОСОБА_13 по АДРЕСА_7 та тримаючи в руках її наплічну сумку, будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом із ОСОБА_15 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023), діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, таємно викрала із наплічної сумки ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Nomi», модель «і281+», вартістю 900 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , а також банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк», емітовану на ім`я потерпілої (номер банківського рахунку НОМЕР_1 ), та непомітно для останньої, передала їх ОСОБА_15 який, згідно розподілених ролей, йшов позаду них. Після вчинення крадіжки ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_15 , місце вчинення злочину покинули, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 900 гривень.

Вказується на те, що 11.04.2023 близько 15 год. ОСОБА_9 , перебувала неподалік будинку АДРЕСА_1 , де побачила потерпілу ОСОБА_12 , яка поверталася до місця свого проживання. В цей час у ОСОБА_9 виник неправомірний умисел спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_12 . Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_9 підійшла до ОСОБА_12 та, видаючи себе за подругу її онуки, запропонувала потерпілій зайти до її квартири. Будучи введеною в оману, ОСОБА_12 добровільно впустила ОСОБА_9 до своєї квартири АДРЕСА_8 . У подальшому, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, діючи умисно та повторно, повідомила ОСОБА_12 неправдиву інформацію про те, що їй необхідні грошові кошти для того, щоб забрати автомобіль зі штрафмайданчика, так як в ньому знаходиться посилка для ОСОБА_12 . Потерпіла ОСОБА_12 , будучи введеною в оману ОСОБА_9 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 5500 гривень. Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на незаконне збагачення, повідомила ОСОБА_12 про те, що їй потрібні гроші на таксі, та що вона через годину повернеться, на що остання, будучи введеною в оману, погодилася та добровільно передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 350 гривень. Після цього, ОСОБА_9 , заволодівши коштами потерпілої ОСОБА_12 в сумі 5850 грн., покинула приміщення квартири, а грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначається, що 13.04.2023, о 17 год. 44 хв., ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_15 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом, перебуваючи за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 2, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою, є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, таємно викрала із наплічної сумки ОСОБА_13 її банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк», емітовану на ім`я потерпілої (номер банківського рахунку НОМЕР_1 ), яка згідно ЗУ «Про платіжні системи та перекази грошових коштів в Україні» від 05.04.2001 року, ЗУ «Про інформацію» від 02.10.1992 року, ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року, «Положення про міжбанківські розрахунки» від 08.10.1998 № 414, є електронним офіційним платіжним документом, що містить інформацію, функцією якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Вказану банківську картку з метою подальшого використання грошових коштів, що знаходились на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_9 непомітно для останньої, передала ОСОБА_15 який, згідно розподілених ролей, йшов позаду них. Після цього, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_15 , місце вчинення злочину покинули, а викраденою індивідуальною пластиковою банківською карткою розпорядилися на власний розсуд.

Також, як вказано у клопотанні, 13.04.2023, о 17 год. 44 хв. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_15 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом, перебуваючи за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 2, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи, що паспорт громадянина України є важливим особистим документом вказаної особи, що істотно ускладнить реалізацію ним своїх законних прав та інтересів, таємно викрала із наплічної сумки ОСОБА_13 паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я потерпілої ОСОБА_13 , виданий 04.06.2015 Івано-Франківським МВ УДМС в Івано-Франківській області, та непомітно для останньої, передала його ОСОБА_15 який, згідно розподілених ролей, йшов позаду них. Після цього, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_15 , місце вчинення злочину покинули, а викраденим паспортом розпорядилися на власний розсуд.

Крім цього, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним прокурором існування ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставами вважати, що підозрювана ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому може змінити місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Окрім цього, ОСОБА_9 є жителькою іншої області, постійного місця проживання в м. Івано-Франківську не має, являється громадянкою іншої держави, а тому, усвідомлюючи понесення відповідальності, може покинути межі Івано-Франківської області; можливість ОСОБА_9 незаконно впливати на потерпілих, оскільки вони є людьми похилого віку та останній відоме місце їх проживання.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що з матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, офіційно ніде не працевлаштована, а тому може вчинити кримінальне правопорушення з метою незаконного збагачення.

Слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які були скоєні за невеликий період часу, що свідчить про можливість скоєння нею у майбутньому нових злочинів, в тому числі, і на території інших областей України.

В той же час, слідчий суддя вказав, що обставини, які зазначені підозрюваної та її захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_9 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу, та вважав за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя, поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховував практику Європейського суду з прав людини, та вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідно до чого розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, мотив кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , особу підозрюваної, суд прийшов до висновку, що підозрюваній ОСОБА_9 необхідно визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

На переконання слідчого судді саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваної, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_9 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання нею процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, яка підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції. Крім того, обґрунтованість підозри не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі, оспорюється стороною захисту, проте з цих підстав захист апеляційну скаргу не подавав.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не заперечується обґрунтованість підозри та стверджується, що підозрювана повністю визнає свою причетність до вчинення відповідних правопорушень.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором існування ризиків, передбачений п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_9 є жителькою іншої області, постійного місця проживання в м. Івано-Франківську не має, являється громадянкою іншої держави, а тому, усвідомлюючи понесення відповідальності, може покинути межі Івано-Франківської області; можливість ОСОБА_9 незаконно впливати на потерпілих, оскільки вони є людьми похилого віку та останній відоме місце їх проживання.

Колегія суддів вважає вищевказані висновки суду щодо необхідності обрання підозрюваній ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою достатньо обґрунтованими і мотивованими та такими, що підтверджуються матеріалами, долученими до клопотання слідчого.

За таких обставин, колегія суддів вважає неможливим обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вищевказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В той же час, захисник підозрюваної в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді заперечив щодо клопотання, вказавши на наявність у ОСОБА_9 трьох малолітніх дітей 2, 4 і 5 років, які на даний час, у зв`язку із обранням підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перебувають на вихованні її рідної тітки. Просив врахувати, що підозрювана раніше не притягалася до кримінальної відповідальності та просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Стороною захисту також зазначено, що визначений слідчим суддею розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн. є надто непомірним для сплати підозрюваною, оскільки остання не має можливості сплатити заставу в такому розмірі, у зв`язку з чим вважав за необхідне зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині визначення слідчим суддею розміру застави є слушними, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України.

За змістом ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих злочинів, майновий та сімейний стан підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, суспільний інтерес, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України мінімальних межах, здатна забезпечити виконання підозрюваною вказаних у ст.194 КПК України процесуальних обов`язків, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне встановити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_9 на строк до 60 діб, до 12 червня 2023 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, а також покладенням на неї відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,184,194,197,199,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 задовольнити частково.

Обрати стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів - до 12 червня 2023 року включно.

Визначити розмір застави щодо ОСОБА_9 в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена, як підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського апеляційного суду (Одержувач коштів: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42262052, банк отримувача Державна казначейська служба України, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0083264.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави і звільнення ОСОБА_9 з-під варти слід вважати, що до нії застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5