Справа № 303/8108/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/211/21 за апеляційною скаргою, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, зокрема 02.06.2016 Мукачівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, 31.07.2020 звільнений з Державної установи «Катеринівська виправна колонія 46» у зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України та призначено йому покарання : за ч. 2 ст.185 КК Украiни у видi позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК Украiни - y виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 2 (два) мiсяцi; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ст. 395 КК України - у видi арешту на строк 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначено йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки і на підставі ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком ухвалено речові докази: - жiночий велосипед типу «Монтенбайк», сiрого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - повернути останньому; справу адмiнiстративного нагляду відносно ОСОБА_7 , яка знаходиться на зберіганні у відділі Превенції Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, - повернути вiддiлу превенції Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області; системний блок (корпус із системними деталями), який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , - повернути останньому; планшет марки «Lenovo» білого кольору в чохлі червоного кольору, мобiльний телефон марки «IPhone 6», ключ від квартири, який знаходився на брелку у вигляді сердечка та декоративного ключа, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, - повернути потерпілій ОСОБА_10 .

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

02 грудня 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих спонукань, переліз через огорожу на територію дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, через незачинені двері, проник у середину сараю, звідки намагався здійснити крадіжку жіночого велосипеду типу «Монтенбайк» сірого кольору, що був у користуванні, який належав ОСОБА_11 , вартість якого становить 1800 гривень, однак, під час крадіжки ОСОБА_7 був виявлений працівниками поліції УПП в Закарпатській області з викраденим велосипедом типу «Монтенбайк», у зв`язку з чим свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.

31 грудня 2020 року, приблизно о 23 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у гостях у потерпілої ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою подальшого незаконного заволодіння майном потерпілої, таємно викрав ключi вiд квартири, які знаходились на брилку в замку вхідних дверей квартири з середини, вартість яких згiдно з висновком експерта-товарознавця ТОВ "Рiалті-О" від 04.01.2021 становить 60 гривень 00 копійок, після чого пішов додому. У подальшому 01 сiчня 2021 року, приблизно о 00 години 30 хвилини, ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою викрадення чужого майна, за допомогою раніше викраденого ключа, вiдкрив вхiднi двері до квартири потерпілої ОСОБА_10 , у якій на той час нікого не було, переконавшись, що його дії будуть не помітні стороннім особам, проник до квартири, звідки таємно викрав з кухонної кімнати наступні речі: планшет марки «LENOVO» білого кольору в чохлі червоного кольору, бувший у користуванні, вартість якого згідно з висновком експерта-товарознавця ТОВ "Ралтi-О" від 04.01.2021 становить 1 675 гривень 00 копійок; мобільний телефон марки «IPhone 6» чорного кольору в чохлi бiлого кольору, який був у користуванні, вартість якого згiдно з висновком експерта товарознавця ТОВ "Рiалті-О" від 04.01.2021 становить 2 700 гривень 00 копійок; чохол червоного кольору, бувший у користуванні, вартість якого згідно з висновком експерта товарознавця ТОВ "Ріалті-О" від 04.01.2021 становить 75 гривень 00 копійок; ключ, бувший у користуванні, вартість якого згiдно з висновком експерта-товарознавця ТОВ "Ріалті-О" від 04.01.2021 становить 50 гривень 00 копійок; брелок, бувший у користуванні, вартість якого згідно з висновком експерта-товарознавця ТОВ "Рiалті-О" від 04.01.2021 становить 10 гривень 00 копійок. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матерiальнi збитки на загальну суму 4 435 гривень 00 копійок.

23 лютого 2021 року у період часу, з 15 години до 17 годин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у гостях у квартирі АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карнiсть та настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись у тому, що його дії є не помітними для сторонніх осіб, таємно викрав з приміщення спальні квартири корпус комп`ютера, бувший в використанні потерпілого ОСОБА_9 , який всередині облаштований системними деталями, а саме: одна материнська плата марки «Gigabyte», моделi «Ga-M68MT-D3P rev 3.0», вартість якоi згiдно з висновком експерта ТОВ «Ріалті-О» від 23.02.2021 становить 840,00 гривень; один процесор марки «АMD», моделі «Athlon II X2 265 3/3 GHz/2M/2000» та стандартна система охолодження до нього, вартість якого згiдно з висновком експерта ТОВ «Ріалті-О» від 23.02.2021 становить 392,00 гривень; дві карти оперативної пам`яті марки «take MS» формату DDR3, з яких одна місткістю 2 GB пам`яті та iнша місткістю 4 GB пам`яті, загальна вартість яких згідно висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» вiд 23.02.2021 становить 550,00 гривень; імпульсне джерело живлення марки «АTX-420W», вартість якого згiдно з висновком експерта ТОВ «Рiалітi-О» від 23.02.2021 становить 200,00 гривень та жорстким диском марки «Western Digital», моделі «SATA/32 MB Cache WD5000AADS», об`ємом пам`яті 500 GB, вартість якого згідно висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 23.02.2021 становить 500,00 гривень, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 2 482 гривень 00 копійок.

Окрім того, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2020 року на підставі ст. 3-5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», ОСОБА_7 установлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, та покладено на нього такі обмеження: реєстрація в органах внутрішніх справ 2 рази на місяць; заборона виїзду в особистих справах за межі міста (району); заборона перебувати в ресторанах, кафе та інших місцях за визначенням ОВС. Однак, ОСОБА_7 , порушуючи приписи ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2020 року, якою йому установлено адміністративний нагляд, порушив обмеження і 09.03.2021 умисно, без дозволу органів внутрішніх справ виїхав за межі постійного місця проживання, чим порушив правила встановленого йому адміністративного нагляду та встановлені щодо нього обмеження.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, доведеність вини у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та звільняючи його від відбування покарання з іспитовим строком, судом першої інстанції не було належним чином враховано конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки злочинів. Апелянт звертає увагу на те, що суд, приймаючи рішення, не врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався, у зв`язку з чим відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак, навіть реальне відбування покарання у місцях позбавлення волі не сприяло виправленню ОСОБА_7 , який знову вчинив нові умисні злочини. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи згідно з ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 13.07.2020, під адміністративним наглядом, через чотири місяці після звільнення з виправної колонії вчинив тяжкі злочини, що свідчать про його суспільну небезпечність та відсутність переконань, направлених на дотримання законів України. Стверджує, що всупереч ст. 75 КК України, у мотивувальній частині вироку суд належним чином не обґрунтував висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, а фактично, місцевий суд послався на дані про особу обвинуваченого без їх конкретизації. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення полі строком на 3 (три) роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення полі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисниці адвокатки ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що: захисниця ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_9 належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження, про що свідчать, відповідно, довідка про доставку SMS та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; повідомлення про виклик до суду обвинуваченому ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 надіслано відповідно до вимог законодавства, однак такі повернулись без вручення адресатам, оскільки адресати відсутні за місце проживання, що в свою чергу свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення цих осіб про час та місце розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим вони вважаються належним чином повідомлені; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від сторони захисту та потерпілих не надходило; прокурор не заперечував щодо проведення судового засідання без участі сторони захисту та потерпілих; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку визнаються слушними з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Так, із журналу судового засідання від 31.03.2021 та вироку суду вбачається, що судове засідання проведено без участі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , при цьому у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про те, що потерпілі повідомлялися належним чином про час та місце розгляду кримінального провадження 31.03.2021.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_10 затвердив прокурор ОСОБА_15 (а. к. п. 27), а участь у підготовчому судовому засіданні брав прокурор ОСОБА_16 (а. к. п. 43-46).

Крім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна у потерпілого ОСОБА_9 також затвердив прокурор ОСОБА_15 (а. к. п. 69), а участь у підготовчому судовому засіданні брав прокурор ОСОБА_16 (а. к. п. 82-85).

При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що заява потерпілого ОСОБА_9 від 30.03.2021 про розгляд кримінального провадження без його участі зареєстрована судом першої інстанції 01.04.2021, тобто після підготовчого судового засідання та судового розгляду, які відбулися 31.03.2021.

Разом із тим, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про доручення прокурору ОСОБА_16 брати участь у кримінальному провадженні за вищевказаними епізодами, а також за епізодом за ст. 395 КК України, де обвинувальний акт затвердив прокурор ОСОБА_17 .

Разом із тим, із матеріалів кримінального провадження не убачається, що судом першої інстанції з`ясовувались причини неявки потерпілих до суду першої інстанції у судове засідання 31.03.2021.

Вказане свідчить про порушення права потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на доступ до правосуддя, а відповідно до приписів ст. ст. 412, 415 КПК України розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілих, належним чином не повідомлених про час та місце судового розгляду, віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, тягне скасування вироку із направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження без участі потерпілих призвело до нероз`яснення судом першої інстанції потерпілим, які не були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання 31.03.2021, права на оскарження фактичних обставин та права на заявлення цивільного позову.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не дотримані і приписи ст. 349 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції провів судовий розгляд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу.

Однак, з журналу судового засідання від 31.03.2021 не убачається, що сторонам кримінального провадження, у тому числі обвинуваченому, роз`яснювались положення ст. 349 КПК України, у тому числі не убачається, що суд першої інстанції з`ясовував в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, з журналу судового засідання також не вбачається, що обвинувачений давав показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, зокрема вказував на час, місце, спосіб їх вчинення, і у вироку відповідно не викладено показань обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу обставин вчинення кримінальних правопорушень і будь-яких інших доказів у підтвердження цього не наведено. Вказане у свою чергу ставить під сумнів і висновок суду першої інстанції щодо щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , про що зазначається у мотивувальній частині вироку.

Крім того, судом не вмотивовано і висновки щодо активного сприяння обвинуваченим ОСОБА_7 розкриттю злочинів, рецидиву злочинів, а також застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Разом із тим, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, суд першої інстанції не зазначив, за якими саме ознаками кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до цих норм кримінального закону.

З огляду на наведене, викладені у вироку висновки визнаються такими, що не підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, належним чином невмотивованими та необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про неповноту та поверховість при дослідженні фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційній скарзі сторони обвинувачення доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

При цьому, підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 і, у разі їх доведення, повторне застосування судом першої інстанції приписів ст. 75 КК України при призначенні покарання може бути визнано неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2021 року, щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, ОСОБА_7 , - скасувати, призначивши новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: