Єдиний унікальний номер: 378/340/23
Провадження № 1-кп/378/41/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище кримінальне провадження № 0001394 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брилівка Ставищенського району Київської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , всупереч Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна»; Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576; Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622, достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання бойових припасів, 21 лютого 2023 року, перебуваючи поблизу населеного пункту Ямпіль Краматорського району Донецької області, в посадці, поблизу дороги знайшов предмет зовні схожий на гранату «Ф-1», із запалом типу УЗРГМ-2, з маркуванням на підривачі «15-80 УЗРГМ-2 583». Усвідомлюючи що вказаний предмет є боєприпасом, всупереч встановленому Законом порядку, взяв його собі та перевіз за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де залишив зберігати у господарському приміщенні.

22 березня 2023 року, в період часу з 14 год. 10 хв. по 17 год. 45 хв., під час огляду господарського приміщення, розташованого в домогосподарстві, за місцем проживання ОСОБА_5 , по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено споряджений вибуховою речовиною корпус ручної осколкової гранати Ф-1, яка до вибухових пристроїв та бойових припасів не відноситься, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів. При конструктивному поєднанні уніфікованого запалу дистанційної дії УЗРГМ із спорядженим вибуховою речовиною корпусом ручної осколкової гранати Ф-1, в єдину конструкцію, що передбачено їхніми конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, суд вважає, що вина обвинувачуваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування укладено угоду про визнання винуватості між начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість. Також вказаною угодою сторони погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим своїх зобов`язань за вказаною угодою є реальним.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винним і просить затвердити вищезазначену угоду.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши вказану угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України та може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України відноситься до тяжкого злочину, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнає свою вину повністю, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати на користь держави, пов`язані із проведенням експертизи.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10 травня 2023 року, укладену між начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 умови ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, понесені на проведення експертизи в розмірі 4767 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 90 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 395 КПК України. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом 30 діб.

Суддя ОСОБА_1