Номер провадження № 1-кп/756/505/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого в судді присяжних ОСОБА_1 ,

cудді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , у вчинені злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, про визнання доказів очевидно недопустимими,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває наведене кримінальне провадження.

Захисником ОСОБА_10 було подано клопотання про визнання доказів недопустимими в порядку статті 89 КПК України. Зокрема, сторона захисту просить визнати недопустимими усі матеріали, що наданні прокурором в порядку ч. 2 ст. 317 КПК України та виключити їх з судового розгляду. Крім того, визнати недопустимим протокол огляду місця події від 25.07.2015, який міститься в томі № II, 61-64 арк., протокол огляду місця події від 25.07.2015, який міститься в томі № II, 61-111 арк., матеріли зібрані за результатами слідчих дій, а саме слідчим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновок експерта від 10.02.2020 № 10-2343.

Захисником ОСОБА_9 подані клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протокол від 25.07.2015 огляду місця події за адресою м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 43, додаток до протоколу (фото таблицю) від 25.07.2015 огляду місця події за адресою м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 43, показання свідка ОСОБА_14 , надані 25.11.2020 слідчому під час досудового розслідування.

Окрім цього, ОСОБА_9 заявив клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , інспектора-кінолога КЦ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_18 , повторно викликати свідка ОСОБА_19 .

2. Позиції сторін кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання, захисник ОСОБА_10 посилається на те, що досудове розслідування здійснено не уповноваженою особою в порушення вимог ст. 216 КПК України, тобто досудове розслідування розпочато 25.07.2015, органом досудового розслідування є міліції, а саме Оболонське РУ ГУ МВС України. 06. 11.2015 набув чинності ЗУ «Про національну поліцію», проте з 06.11.2015 до 23.12.2015 за слідчим органом Національної поліції не було визначено ніякої підслідності, а відтак не мали право здійснювати досудове розслідування. Між цим, прокурором не винесено постанову про визначення підслідності. Отже, слідчими Оболонського УП ГУ НП у м. Києві з 06.11.2015 до 15.08.2020 незаконно здійснювалося досудове розслідування. Окрім цього, стороні захисту не відкривалось первинний витяг з ЄРДР, датований 25.07.2015, а отже таким чином неможливо встановити особу, якою здійснено внесення відомостей до ЄРДР. Так, відповідно до відомостей до ЄРДР, що містяться в матеріалах судової справи, виклик міліції на місце пригоди по проспекту Героїв Сталінграда, буд. 43 в м. Києві, не міг надійти до правоохоронних органів раніше, ніж 20:10 год. 25.07.2015. Огляд місця події 25.07.2015 за вказаною адресою проведено слідчим Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_20 , відомості про яку не має ані в ЄРДР, а ні в постанові про визначення групи слідчих. Таким чином, відомості у ЄРДР мали бути внесені невідкладно після завершення огляду, тобто після 23:30 год. 25.07.2015, однак слідчий ОСОБА_20 по закінчення огляду не вносив відомостей до ЄРДР, а внесла невідома особа. Поміж цього, відсутня заява про вчинення кримінального правопорушення 25.07.2016 23:30 год. Досудове розслідування розпочато невідомою особою. Окрім цього, аркуші протоколу, окрім останнього , не підписані особами, залучених в якості понятих. Постанова від 06.11.2020 керівника слідчого підрозділу про внесення змін сфальшована. Цією постановою начебто до складу групи включено ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , проте відповідно до положення до ЄРДР, відомості про визначення слідчого вносяться до реєстру невідкладно. Однак, у наданому прокурором витягу з ЄРДР відсутні відомості про визначення слідчих включено ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що свідчить про сфальшування постанови, а відтак усі слідчі дії виконання є незаконними, а в результаті цих дій докази є недопустимими. Щодо копії висновку віл 10.02.2020 № 10-2343, не має жодного документу, щодо походження такого документу, проте відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, якщо має намір використати у якості доказу документ, зобов`язана надати суду його оригінали. Окрім цього стороні захисту не відкривалась в порядку ст. 290 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника ОСОБА_10 , а на підтримання поданих ним клопотань посилається на те, що свідок ОСОБА_14 допитана слідчим Володимирецьким ВП Вараського ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_21 , який є не уповноваженою особою, оскільки не входить до складу групи, якою і було складено протокол огляду місця події, з додатками. Між цим, просив викликати свідків, указних в клопотанні, для усунення суперечностей.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисників та просив задовольнити.

Прокурор заперечував щодо визнання доказів явно недопустимими, оскільки усі матеріали зібрані під час досудового розслідування в порядку визначеного КПК України, щодо виклику свідків заперечував.

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно із ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку суду жодна з обставин, яка наведена у клопотаннях про визнання доказу очевидно недопустимим, не підпадає під перелік підстав для визнання доказів недопустимими внаслідок їх очевидної недопустимості. Тим більше, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а отже визнання очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх в повному обсязі і у взаємозв`язку з іншими доказами, є передчасним.

При цьому суд бере до уваги і приведену стороною захисту посилання на Пленум Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9, від 30.05.1997 року № 7, від 30.05.2008 року № 6, Постанова ККС ВС у справі №556450/18 (провадження № 51-4229км20), постанова від 25.08.201 у справі 663/267/19. Однак слід також узяти до уваги, що відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд бере до уваги, що докази, а саме усі матеріали досудового розслідування, які зібрані під час досудового розслідування, з них, протокол огляду місця події від 25.07.2015 (том II, 61-64 арк.), протокол огляду місця події від 25.07.2015 (том II, 61-111 арк.), матеріали зібрані слідчими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновок експерта від 10.02.2020, показання свідка ОСОБА_14 , додаток до протоколу від 25.07.2015 огляду місця події за адресою м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 43, фото таблицю, протокол від 25.07.2015 огляду місця події за адресою м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 43, з додатками, які просить визнати недопустимими захисники, можуть бути визнані недопустимими судом під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду справи по суті, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими, що надані учасниками кримінального провадження. При цьому, ознаки очевидності недопустимості певного доказу є оціночним поняттям, а вирішення цього питання відноситься винятково до дискреційних повноважень суду.

Слід також зауважити, що показання свідка, які надані на стадії досудового розслідування, не можуть бути визнані очевидно недопустимими, бо доказом для суду є показання свідка, які надаються останнім саме під час судового провадження безпосередньо, окрім випадку, передбаченого законом, який не відноситься до наведених підстав.

Отже, оскільки судом не було встановлено очевидної недопустимості доказів, відсутні і підстави для задоволення клопотання про визнання їх недопустимими,

Проте, слід задовольнити клопотання сторони захисту про виклик свідків до суду ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , однак слід відмовити у виклику свідків ОСОБА_19 та кінолога ОСОБА_18 , оскільки стороною захисту подане клопотання не є обґрунтованим.

Керуючись статтями 7, 84, 87, 89, 332, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, про визнання доказів очевидно недопустимими - відмовити.

Клопотання про допит свідків - задовольнити.

Викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 .

У задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_19 та кінолога ОСОБА_18 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, яке буде прийнято за наслідками розгляду справи по суті.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4