Справа № 127/8769/23
Провадження № 1-в/127/162/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» у виді 14 років позбавлення волі, відбув 3/4 строку покарання, працевлаштований в ремонтно-будівельній бригаді установи, неодноразово заохочувався адміністрацією установи, стягнень не мав, заборгованість за виконавчими листами сплачена у повному обсязі. Крім того, просив врахувати, що у зв`язку з російською агресією один із його братів загинув, а інший зник безвісті, а матір похилого віку потребує допомоги та опіки. На підставі вказаного, просив застосувати до нього ст. 81 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання. Вказав на особу засудженого ОСОБА_5 , який 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, разом з тим продовжив вчиняти кримінальні правопорушення за що в подальшому і був засуджений. Крім того, просив врахувати, що при застосуванні ст. 81 КК України, суд повинен врахувати поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання. Таким чином, враховуючи, що засуджений на даний час вже відбув більше 10 років строку покарання, разом з тим, лише протягом останніх трьох років активно заохочувався адміністрацією установи, посередньо характеризується адміністрацією установи, комісія установи відмовила засудженому в умовно-достроковому звільненні, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 лише стає на шлях виправлення. З вказаних підстав просив відмовити у клопотанні.

В судовому засіданні представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відповідно до рішення комісії установи засуджений ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання, вказав, що він працевлаштований, за період відбування покарання у ДУ «ВВК №86» до дисциплінарної відповідальності не притягувався та неодноразово заохочувався адміністрацією установи.

Захисник ОСОБА_6 просив врахувати, що за час відбування покарання у ДУ «ВВК №86» відносно засудженого ОСОБА_5 дисциплінарні стягнення не застосовувались, останній неодноразово заохочувався адміністрацією установи, працевлаштований. Крім того, так як один із його братів загинув на війні, а інший зник безвісті, його батьки потребують допомоги від інших осіб. На підставі вказаного, просив задовольнити клопотання засудженого.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, дійшов висновку про недоцільність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_5 з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.07.2013 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 25.02.2013 року. Крім того, в строк відбування покарання зараховано термін перебування під вартою з 25.02.2013 по 25.09.2013 з розрахунком 1 день позбавлення волі за 2 дні позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_5 відбув визначений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання та за вказаним критерієм може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_5 не менше 3/4 строку покарання та доведення останнім свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому, для встановлення виправлення засудженого враховується поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.09.2023 року ОСОБА_5 відбув 3/4 строку призначеного покарання. Таким чином, перша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого наявна і виникла вона незалежно від волі особи, а в результаті перебування ОСОБА_5 в установі виконання покарання на підставі вироку суду.

Разом з тим, на переконання суду відсутня інша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а саме доведення засудженим ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

При вирішенні питання щодо можливості застосування ст. 81 КК України, суд повинен враховувати дані про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Так, з характеристики на засудженого слідує, що засуджений ОСОБА_5 прибув у державну установу «Вінницька виправна колонія №(86)» 16.11.2020 року із державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)», де під час утримання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності та шість разів заохочувався адміністрацією установи (01.09.2016 року, 05.02.2018 року, 20.02.2019 року, 02.08.2019 року, 18.11.2019 року, 03.08.2020 року).

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_5 вбачається, що в період відбування покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» останній 10 разів заохочувався адміністрацією установи.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення з огляду на наступне.

З характеристики на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній адміністрацією установи характеризується посередньо, по відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе, заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, разом з тим, не завжди робить для себе належні висновки. Крім того, приймає участь у реалізації програми диференційовано-виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Крім того, рішенням комісії установи (протокол №3 від 07.02.2023 року) засудженому ОСОБА_5 відмовлено у умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела своє виправлення.

Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистем «КАСАНДРА», у засудженого ОСОБА_5 встановлений середній рівень ризику, що свідчить про те, що засуджений на даний час становить суспільну небезпеку.

Вищевказані обставини свідчать про те, що матеріали справи не мають достатніх даних, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки останній відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 25.02.2013 року, перше заохочення до нього застосували лише у вкінці 2016 року, разом з тим, активно почав заохочуватись адміністрацією установи лише у 2021 році, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення. Крім того, за період відбування покарання має посередню характеристику, комісією установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, що свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та звільнявся умовно-достроково, після чого продовжував вчиняти нові кримінальні правопорушення, що в сукупності з даними про те, що відносно ОСОБА_5 встановлений середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, що може вказувати на повторність вчинення ним нового кримінального правопорушення після звільнення.

Наявність у засудженого матері, яка згідно з долучених стороною захисту документів не потребує сторонньої допомоги та проживає разом з батьком засудженого, не є умовою для застосування умовно-дострокового звільнення, і значення для суду при прийнятті вказаного рішення не має, оскільки критерії для застосування умовно-дострокового звільнення визначені Законом.

Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, враховуючи сукупність вищенаведених даних у справі, суд не вбачає сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого, а відповідно і його виправлення, що зумовлює відмову в задоволені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя :