Справа № 385/1177/23
Провадження № 1-кс/385/215/23
10.07.2023 року м. Гайворон
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабатинівка Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, не депутата, неодруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працездатного, який не працює та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , звернувся з клопотанням, яке погоджено з прокурором Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби в межах строку досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 08 квітня 2023 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував по вулиці Марата в м. Гайворон Голованівського району Кіровоградської області, де на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 виявив велосипед марки «Україна», коричневого кольору, належний ОСОБА_8 . У цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного майна. Невідкладно, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , під час дії правового режиму воєнного стану, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», надалі неодноразово продовжено, востаннє до 18 серпня 2023 року, з метою таємного викрадення майна, пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , де діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав майно, належне ОСОБА_8 , а саме: велосипед марки «Україна», коричневого кольору, вартістю 1050 гривень. Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1050 гривень, що становить середньо-ринкову вартість викраденого майна.
Таким чином, на думку слідчого, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.
30.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст. 185 КК України, а саме:таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно,вчинена в умовах воєнного стану.
В клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, вчиненій в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, з реальним його відбуванням; на даний час ОСОБА_4 офіційно не працює та не навчається незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим. Оскільки свідки надали покази, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надали покази, які доводять причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, водночас свідки проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, з якими останній особисто знайомий, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_4 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів в суді або їх зміни, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_4 раніше судимий, 17.11.2021 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 7 місяців 13 днів; 22.06.2023 засуджений Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Вирок суду вступає в дію 22.07.2023. Покарання невідбуте, судимість не погашена, а тому визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень тягне за собою покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, наразі також підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності.
Покликається на те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, ніж домашній арешт в певний період доби можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання.
ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні погодились з запропонованим запобіжним заходом, жодних заперечень не висловлювали.
Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку:
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
До групи слідчих в даному кримінальному провадженні входять слідчий ОСОБА_6 , до групи прокурорів - прокурор ОСОБА_3 .
Зібраними на час звернення з клопотанням доказами, які долучені до клопотання та досліджені в судовому засіданні, встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 85 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться в долучених до клопотання матеріалах.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де проживає з сім`єю, має на утриманні неповнолітню доньку.
Слідчий суддя також бере до уваги те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за яке законом визначено покарання, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років років, раніше неодноразово засуджений, а отже схильний до вчинення правопорушень, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, з ними останній особисто знайомий, тому наявні достатні підстави вважати може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як раніше судимий, 17.11.2021 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 13 днів;22.06.2023 засуджений Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, останній вирок ще не набрав законної сили, попереднє покарання не відбуто, судимість не погашена, а тому визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень тягне за собою покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Слідчий суддя погоджується, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин.
Наведені ризики, з урахуванням характеристики особи підозрюваного, надають достатні підстави вважати, що підозрюваний може не забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може негативно вплинути на всебічне, повне та неупереджене досудове розслідування та судовий розгляд, а також вчинення процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень в розумні строки.
Виключно застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_12 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбаченим ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею не встановлено, а наведені характеризуючі дані про особу підозрюваного на даний час не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не певний період доби.
Відповідно до ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Прокурор в клопотанні просить застосувати такий на менший термін по 30.08.2023.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Суд враховуючи наведене вважає правильним покласти на обвинуваченого обов`язок прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, про який зазначено в клопотанні, так як вважає, що прокурором доведено необхідність покладення такого. Водночас, в покладенні обов`язку, зазначеного в клопотанні - не залишати житло за місцем постійного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 з 21 год. 00 хв. певної доби по 07 год. 00 хв. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду, слідчий суддя вважає правильним відмовити, оскільки такий не передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, та фактично становить суть самого запобіжного заходу, а тому в задоволенні цієї частини клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя -
клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме: з 21 год. 00 хв. певної доби по 07 год. 00 хв. наступної доби, в межах строку досудового розслідування, тобто по 30.08.2023 включно, без використання електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України - прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду по 30 серпня 2023 року включно.
В решті клопотання відмовити.
Строк дії ухвали по 30 серпня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата документу 10.07.2023