Справа № 545/1782/23
Провадження № 1-в/545/365/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тьоткіно Глушковського району Курської області, громадянки Росії, з базовою середньою освітою, незаміжньої, маючої неповнолітнього сина, мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-27.11.2006 Бучанським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1500 гривень;

-08.05.2009 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст.. 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 гривень;

-26.09.2009 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 2000 гривень. 08.04.2010 Конотопським районним судом Сумської області штраф замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт;

-15.10.2010 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, згідно ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-05.04.2012 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

-14.09.2012 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст.. 71 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнена 09.12.2014 умовно достроково на 1 рік 3 місяці 9 днів;

-05.06.2019 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень

засудженої: 27.02.2020 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_5 , в обґрунтування подання посилаються на те, що вона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Представник адміністрації, засуджена у судовому засіданні просили подання задовольнити. Засуджена підтвердила, що раніше до неї застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, і після цього вона вчиняла кримінальні правопорушення, та повідомила, що на теперішній час вона виправилася, не має наміру вчиняти кримінальні правопорушення, має місце для проживання у тітки, має неповнолітнього сина 17 років та бажає дбати про свою сім*ю, може працювати після звільнення швачкою, має заборгованість по виконавчому листу, має заохочення.

Захисник засудженої адвокат ОСОБА_6 зазначив, що засуджена довела готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначив, що засуджена неодноразово судима, вірних висновків не робить, не досягла необхідного степеню виправлення.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає на таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджена 27.02.2020 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

ОСОБА_5 засуджена 27.02.2020 Конотопським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 15.07.2020 року, кінець строку 15.09.2024 року.

Засуджена відбувала покарання з 17.07.2020 в державній установі «Сумський СІЗО», де характеризувалась посередньо, стягнень та заохочень не мала, до праці не залучалась, з 07.05.2021 відбуває покарання в державні установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)», заохочення до засудженої почали застосовуватися в цій установі з січня 2022, має 4 заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно, працевлаштована швачкою на швацькій дільниці установи, до виконання поставлених завдань відноситься добросовісно. До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні «традиції» не підтримує, не прагне до лідерства, жаргоном не володіє.

Разом з тим, засуджена має 8 судимості, між якими мають місце незначні проміжки у часі, вже відбувала покарання в місцях позбавлення волі, також до неї раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком, але засуджена знов вчиняла кримінальні правопорушення. Засуджена ніколи офіційно не працювала, зазначила, що підробляла на базарі. Заохочення засуджена має за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та Правилами внутрішнього розпорядку, що є її обов`язком як засудженої. Засуджена своєю працею в виправній установі відшкодувала по виконавчому листу суму 5881 грн. 64 грн., має заборгованість по виконавчому листу на суму 17208 грн. 16 коп.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженої на протязі строку відбування покарання, судом не встановлено.

З огляду на характер застосованих відносно засудженої заохочень та їх періодичність суд доходить висновку, що заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

Отже, ці обставини можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дають підстав вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.

З огляду на викладене, подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ