Справа № 308/8420/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000128, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Латвійської Республіки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Cтарший слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000128, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ).

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, і є достатні підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта та спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не здатне запобігти зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просили його задовольнити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний заперечив щодо задоволення клопотання з підстав його необгрунтованості. Клопотання надумане та безпідставне. Пояснив, що не визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Акаунти в соціальній мережі, в якій, згідно з повідомленням про підозру він начебто виготовив та поширював матеріали не належать йому. Він даних дій не вчиняв. Ставлення до війни негативне. В результаті війни він

втратив сина та житло в м. Харкові. він не має наміру покидати Україну, оскільки його дружина займається утриманням найбільшого в Європі розплідника доберманів. Задоволення клопотання ставить під загрозу життя інших людей та вищевказаних собак.

Захисник підозрюваного заперечила щодо задоволення клопотання, поислаючись на те, що матеріали клопотання не містять підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Йому як іноземцю нічого не заважає виїхати з країни, однак він даних дій не вчиняє, з`являється на всі виклики слідчого. Свідків вчинення кримінального правопорушення немає, докази, наявні у публікації вже зафіксовані та зібрані. Експертиза проведена. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000128 за ч. 2 ст. 436-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2023, що підтверджується витягом з відповідного реєстру від 31.05.2023 року.

Тридцять першого травня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу із передбачених ст. 176 КПК України.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя вважає, що, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до нетяжких злочинів (ч. 2 ст. 436-2 КК України), за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5

років з конфіскацією майна або без такої, а тому зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Разом з цим, слідчий суддя, беручи до уваги конкретні обставини досудового розслідування, вважає, що, ризик незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів, а також перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином у даному кримінальному провадженні не є доведеним стороною обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до ст. 178 врахував, що підозрюваний є раніше не судимим, від виконання обов`язків підозрюваного, передбачених КПК України, не ухилявся під час строку дії попереднього запобіжного заходу, спроб перешкоджати досудовому розслідуванню не вчиняв, є одруженим.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання слідчого судді, запобігти встановленому та доведеному у судовому засіданні ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, прокурора, суду можна застосувавши запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на викладене, враховуючи те, що у ході розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що встановлені під час розгляду обставини є достатніми для переконання, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти

доведеним під час розгляду клопотання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є надмірним, та таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні не є дійсною, та сприймає, як доречним (слушним) застосування в цей час запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, дасть змогу уникнути доведеним у ході розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи всі обставини, встановлені слідчим суддею при розгляді даного клопотання, та недоведеність стороною обвинувачення, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж домашнього арешту недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та встановленим в судовому засіданні, слідчий суддя прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що, на думку слідчого судді, є достатньою мірою щоб запобігти доведеним в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181,183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 31 липня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 40 хв. 14 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1