Провадження № 1-кс/947/5294/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022, відносно: ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ірмашли, Шамкірського району, Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого реєстрації на території України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого - 14.04.2022 Малиновським районним судом м. Одеси, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 , ч. 1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнився 19.12.2022 року, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), який є громадянином Азербайджану та на момент вчинення інкримінованих йому дій відбував покарання в місцях позбавлення волі, усвідомивши для себе обставини та умови, що можуть сприяти або заважати вчиненню злочину, досконально вивчивши перевагу та ефективність у досягненні злочинних цілей при вчиненні групових злочинів, а також визначивши ряд необхідних заходів, що будуть ускладнювати викриття злочинів правоохоронними органами, маючи чітку життєву позицію щодо вчинення насильницьких злочинів, встановив для себе спосіб отримання швидкого та незаконного власного збагачення, шляхом імовірного скоєння злочинів проти власності із застосуванням насильства за попередньою змовою з іншими особами, які визнають його авторитет у злочинному середовищі за наступних обставин викладених стороною обвинувачення у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), перебуваючи під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у період з 05.10.2015 року по 19.12.2022 року, достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадження на території України військового стану, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, переслідуючи корисливу мету швидкого збагачення, шляхом вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів на території міста Одеси, діючи спільно з особами, які перебували на волі, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (обвинувальний акт відносно яких розглядається Суворовським районним судом м. Одеси), прийняли рішення вимагати під уявним привидом із застосуванням погроз та фізичного насильства грошові кошти від раніше незнайомого їм ОСОБА_13 .

Так, 29.07.2022 року близько 16:00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), прибули до центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, на зустріч з потерпілим ОСОБА_13 .

Знаходячись біля центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, виконуючи спільний злочинний план ОСОБА_14 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підійшли до потерпілого ОСОБА_13 та повідомили у наказовій формі, що йому необхідно підійти до їхнього автомобіля VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 та який був припаркований вздовж дороги, біля входу до вказаної лікарні.

У подальшому, ОСОБА_11 заштовхав потерпілого ОСОБА_13 , проти його волі із застосування фізичного насильства, на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_13 , що необхідно негайно надати 1000 (тисячу) доларів США.

Крім того, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця ОСОБА_14 зі свого телефону зателефонував, через інтернет мессенджер по відео-зв`язку зателефонував ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), та передав свій мобільний телефон потерпілому ОСОБА_13 .

Діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) під час розмови за допомогою мобільного зв`язку (із використанням відео) назвавшись на ім`я ОСОБА_15 та особою, яка має вагомий вплив у злочинному середовищі, також продовжив із погрозами застосування небезпечного для життя та здоров`я фізичного насильства, вимагати від потерпілого ОСОБА_13 передачу його спільникам грошових коштів та виконання всіх вказівок, які будуть надавати ОСОБА_14 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

З метою залякування потерпілого, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_6 , наносили руками удари по обличчю ОСОБА_13 , та продовжували погрожувати фізичною розправою та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи ніж, та погрожуючи його застосуванням. Вказані погрози потерпілий ОСОБА_13 сприймав як реальні.

Так, потерпілий ОСОБА_13 , сприймаючи зазначені погрози реальними, усвідомлюючи, що у випадку ігнорування висунутих йому вимог щодо передачі грошових коштів, небезпека застосування насильства та фізичної розправи щодо нього може стати дійсною, вирішив поза своєю волею виконати висунуті йому вимоги, однак вказані вимоги виконати в повному обсязі не зміг, та надав ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 лише 3100 (три тисячі сто) гривень, які у той час знаходились при ньому.

Крім того, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), який у період з 05.10.2015 року по 19.12.2022 року перебував під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (обвинувальний акт відносно яких направлений до Суворовського районного суду м. Одеси), реалізуючи спільний злочинний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спонукання потерпілого до передачі їм грошових коштів, відповідно до узгодженого раніше злочинного плану, близько 17 годині 00 хвилин 29.07.2022 року, перебуваючи біля входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оцінили навколишню обстановку прийняли рішення щодо необхідності незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_13 .

Так, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи узгоджено та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , підвели потерпілого ОСОБА_13 до автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 та який був припаркований вздовж дороги, біля входу до вказаної лікарні.

У подальшому, потерпілого ОСОБА_13 , проти його волі, із застосування фізичного насилля, ОСОБА_11 заштовхав на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля та замкнув двері автомобіля таким чином, щоб потерпілий не зміг відчинити їх зсередини.

Перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля, з метою подавлення волі потерпілого до опору, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 здійснювали моральний тиск, погрожуючи фізичною розправою та заподіянням тілесних ушкоджень небезпечних для життя та здоров`я потерпілого, з метою отримання грошових коштів, при цьому демонструючи ніж та погрожуючи його застосуванням.

Крім того, останні знаходячись на телефонному відео зв`язку з ОСОБА_6 , для послаблення морального опору потерпілого ОСОБА_13 запитували дозволу на нанесення ножових поранень потерпілому та розпочали наносити руками удари по обличчю останньому, показуючи, що їх наміри реальні.

У подальшому, з метою перевезення потерпілого ОСОБА_13 до більш безпечного місця для незаконного заволодіння його майном, заблокували передні пасажирські двері (дитячий замок), чим позбавили потерпілого змоги вільно пересуватись та залишити салон вищевказаного автомобіля, після чого, проти волі потерпілого ОСОБА_13 почали його перевозити рухаючись за маршрутом вул. Ак. Заболотного, просп. Добровольського, вул. С. Палія, вул. Д. Ойстраха, вул. Кримській, вул. Ак. Заболотного та вул. Миколаївська дорога у м. Одесі.

Перебуваючи у салоні вказаного автомобілю, потерпілому ОСОБА_13 під час руху по м. Одесі, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжували заподіювати фізичне насилля та погрожували фізичною розправою та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень з метою виконання їхніх злочинних вимог щодо передачі грошових коштів.

Не дивлячись на бажання потерпілого покинути автомобіль, ОСОБА_13 незаконно позбавили волі, не дозволяючи покидати салон автомобілю, тим самим, протиправно перешкодили ОСОБА_13 обрати за своєю волею місце знаходження.

Незаконне позбавлення волі продовжувалось з 17 години 00 хвилин до 17 години 50 хвилин 29.07.2022 року.

У свою чергу, ОСОБА_13 сприймав погрози ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, не мав змоги перешкодити противоправним діям останніх та був вимушений, проти своєї волі, залишатись в салоні автомобіля VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував під керуванням та в розпорядженні ОСОБА_12 .

За викладених обставин, 29.04.2023 року, ОСОБА_6 , в порядку статті 208 КПК України, було затримано та 30.04.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчинених кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, та зазначив, що його підзахисний був затриманий в порушення ст. 208 КПК України. В матеріалах клопотання відсутні докази обґрунтованості підозри. З допиту потерпілого вбачається, що він не вказує на ОСОБА_16 як на особу яка вчинила правопорушення. Ризики наведені у клопотанні сторони обвинувачення є недоведеними та не підтверджуються матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання. Підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, має місто проживання. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погодився та зазначив, що події, які викладено у клопотанні не відповідають дійсності. Підтримуючи думку захисника просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.04.2023 року, ОСОБА_6 , в порядку статті 208 КПК України, було затримано та 30.04.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

-ч. 2 ст. 146 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна, вчинена з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), за поередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 к кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання, зокрема протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій, допитами потерпілого, висновками експертиз.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явлено підозри.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, а також суспільно-небезпечний характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, перебування на території України без належного дозволу, відсутність постійного місця проживання, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім цього, як зазначає сторона обвинувачення, на даний час що не всі речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлені, а тому підозрюваний ОСОБА_6 безпосередньо сам, або через інших осіб може їх знищити, сховати, або спотворити, тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, у зв`язку з тим, що підозрюваному під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків та потерпілого з поясненнями яких він не погоджується, він буде мати можливість на них впливати шляхом їх залякування чи іншим чином з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного свідка та потерпілого не допитано у судовому засіданні за правилами судового розгляду, відповідно до чого слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, як встановлено у судовому засіданні у підозрюваного ОСОБА_6 відсутні стійкі соціальні зв`язки підозрюваний не одружений, не працює (відсутні легальні засоби для існування), не має постійного місця реєстрації на території України, раніше судимий за вчинення насильницького злочину, а тому слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються підозрюваному є кримінальними правопорушеннями із застосуванням насильства та погрозою його застосування, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001103 від відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 26.06.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1