Справа № 465/2448/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/649/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження в режимі відеоконференції про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 11.01.2023 року близько 23:20 год., будучи засудженим вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2022 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, перебуваючи неподалік будинку №7 по вул.Княгині Ольги у м.Львові, незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту згорток червоного кольору, в якому знаходився зіп пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/109-23/581-НЗПРАП від 08.02.2023 року є психотропною речовиною - амфетамін, масою 0,5563 грама, обіг якої відповідно до Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" заборонено.

На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу, що засудження ОСОБА_6 двічі до покарання у виді штрафу за попередніми вироками, не запобігло вчиненню ним упродовж кількох місяців після ухвалення останнього вироку нового умисного аналогічного кримінального правопорушення, він не виявив жодного бажання виправитися та продовжив свою злочинну діяльність, відтак відсутні будь-які підстави для обрання йому найменш суворого за видом покарання, визначеному санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Наголошує, що суд врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання. Водночас щире каяття повинно ґрунтуватись на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, бажанні виправити ситуацію, що склалася. Повторне вчинення ОСОБА_6 незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, за яке він вже двічі засуджувався до покарання у виді штрафу, сплата ним штрафів за попередніми вироками в порядку їх виконання, а не добровільно, свідчить про те, що належних висновків він не зробив, виправити ситуацію не бажає, а каяття ним висловлене з метою уникнення покарання.

На думку апелянта, призначення у даному випадку ОСОБА_6 найменш суворого за видом покарання, визначеному санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, у виді штрафу, яке йому вже двічі призначалось за попередніми вироками, не сприятиме досягненню мети покарання, яка також полягає у запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, виконанню завдань кримінального судочинства щодо захисту прав і свобод людини від злочинних посягань (ст. ст. 1, 50 КК України, ст. ст. 2, 9 КПК України).

Стверджує, що вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки належні і достатні мотиви та підстави для призначення найменш суворого за видом покарання, визначеному санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, не наведені, та є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

В суді апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 заперечуючи апеляційну скаргу прокурора, вказав, що штрафи призначені за попередніми вироками він оплатив, має проходити курс лікування, зараз працює в м. Києві, призначений за даним вироком штраф оплатить.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, на даний час працює у IT-сфері, розлучений, має доньку, відповідно до довідки №134д від 16.01.2023 року на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відповідно до довідки №192 від 12.01.2023 року на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На переконання колегії суддів, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся, належно критично оцінює свою протиправну поведінку та бажає виправити ситуацію, що склалася, так в суді апеляційної інстанції з`ясовано, що останній працює, має намір сплатити штраф та пройти лікування наркоманії.

Покликання прокурора в апеляційній скарзі про те, що сплата обвинуваченим штрафів за попередніми вироками в порядку їх виконання, а не добровільно, свідчить про те, що належних висновків він не зробив, виправити ситуацію не бажає, а каяття ним висловлене з метою уникнення покарання свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 тяжчого покарання, зокрема у виді 1 (одного) року позбавлення волі, колегія суддів не вбачає.

Усі дані про особу обвинуваченого та обставини, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.

Враховуючи вищенаведене, вирок Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України слід залишити без змін, апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4