Справа № 953/5872/23
н/п 1-кс/953/5634/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 , поданого в межах кримінального провадження №0000013 від 16.01.2023, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чани, Новосибірського району, Новосибірської області, громадянина Російської Федерації, військовослужбовця збройних сил Російської Федерації, який проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді номер розрахунку гранатометник гаубично-артилерійського дивізіону у воєнному званні рядовий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, про здійснення спеціального досудового розслідування-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2023 року до суду надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 16 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 2 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03 липня 1954 року, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Згідно з ч. 1 ст. 4 зазначеної Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 зазначеної Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2-й цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Відповідно до ст. 33 вказаної Конвенції пограбування забороняються.

Статтею 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України.

Представниками влади і збройних сил російської федерації, всупереч міжнародному правопорядку, нехтуючи державним суверенітетом України, з 20 лютого 2014 року розпочато збройне вторгнення регулярних військ рф на територію України з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У результаті указаних протиправних дій російською федерацією було тимчасово окуповано АР Крим, м. Севастополь, частини Донецької і Луганської областей України, де створені окупаційні адміністрації рф.

Окупація указаних територій не принесла бажаних результатів, а тому представниками влади і збройних сил російської федерації вирішено перейти до наступного етапу збройної агресії проти України, а саме до повномасштабного вторгнення на територію України із застосуванням збройних сид та інших військових формувань російської федерації.

З огляду на викладене, між державами рф та Україна з 20 лютого 2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

24 лютого 2022 року о 5 годині збройними силами російської федерації здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України та цивільним об`єктам, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань рф здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період із 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи ЗС та інших військових формувань рф здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження сотень цивільних об`єктів.

У березні 2022 року збройні сили та інші військові формування російської федерації незаконно окупували територію міста Ізюм Харківської області. Маючи повний контроль над населеним пунктом, військовослужбовці збройних сил російської федерації переконались, що на території населеного пункту проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території міста та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.

Таким чином, військовослужбовці збройних сил російської федерації, які контролювали територію міста Ізюм Харківської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво частин, які окупували населені пункти, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їхніми підлеглими.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 07.04.2023 перебував на території тимчасово окупованої території м. Ізюм, Харківської області, проходив військову службу за контрактом у збройних сил російської федерації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номер розрахунку гаубично-артилерійського дивізіону безпосередньо приймав участь у бойових діях проти підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань України, вчинив злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.

Так, слідчий вказує, що приблизно 25-го квітня 2022 року о другій половині дня, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи на території окупованого збройними силами російської федерації м. Ізюм Харківської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що цивільні особи громадяни України, які перебувають на тимчасово окупованій території Харківської області та належне їм майно, знаходяться під захистом міжнародного гуманітарного права, умисно нехтуючи нормами зазначеного права, зокрема вимогами статті 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року щодо привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином, порушуючи інші закони та звичаї війни вступив у злочинну змову з військовослужбовцями збройних сил російської федерації, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив військову службу за контрактом у збройних силах російської федерації у військовій частині НОМЕР_1 та іншими не встановленими військовослужбовцями збройних сил російської федерації, направлену на таємне викрадення чужого майна з проникненням у інше приміщення (крадіжку), вчинену в особливо великих розмірах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у інше приміщення , в особливо великих розмірах, діючи умисно, ОСОБА_7 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_8 та іншими не встановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями збройних сил російської федерації, скориставшись тим, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_2 пошкоджено, внаслідок обстрілів військовослужбовцями російської федерації, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, незаконно проникли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_2 , де у приміщенні магазину побачили сейф в якому знаходились ювелірні вироби, що належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме вимог статті 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, винесли з приміщення магазину сейф із золотими прикрасами, таким чином здійснили таємне викрадення зазначеного сейфу із золотими прикрасами, спричинивши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 матеріальну шкоду згідно висновку експерта №362М від 06.04.2023 на суму 715879 грн. 00 коп. (сімсот п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять грн. 00 коп.), та згідно висновку експерта №456М від 29.04.2023 на суму 7358409 грн. 00 коп. (сім мільйонів триста п`ятдесят вісім тисяч чотириста дев`ять грн. 00 коп.), на загальну суму 8074288 грн. 00 коп. ( вісім мільйонів сімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 00 коп.).

Викраденим майном, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 військовослужбовці збройних сил російської федерації ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інші не встановлені під час досудового розслідування військовослужбовці збройних сил російської федерації розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину. Передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, у тому числі долученими до клопотання.

Слідчий вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України 23.06.2023 слідчим за погодженням із процесуальним керівником у провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю російської федерації, новосибірської області, чановського району, с. Чани, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю збройних сил російської федерації, який проходив військову службу за контрактом військової частини НОМЕР_1 в посаді номер розрахунку гранатометник гаубично-артилерійського дивізіону у воєнному званні рядовий, за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке розміщено у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 23.06.2023 №125 (7523) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості здійснення спеціального досудового розслідування».

У відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України, здійснено виклик ОСОБА_7 до СУ ГУНП в Харківській області на 14 год. 00 хв. 27.06.2022, 01.07.2023, 05.07.2023 шляхом публікації повістки про виклик для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту у якості підозрюваного та проведення за його участю інших процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні №0000013 від 16.01.2023 у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 23.06.2023 №125 (7523) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості здійснення спеціального досудового розслідування».

Разом із тим, 23.06.2023 на підставі постанови слідчого СУ ГУ НП в Харківській області видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від дата, згідно якого регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000013 від 16.01.2023 призначено захисника ОСОБА_4 .

Повідомлення про підозру та повістки про виклик були також вручені захиснику.

Так, будучи повідомленим про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, підозрюваний ОСОБА_7 до СУ ГУНП в Харківській області на виклик до слідчого, відповідно до повісток 27.06.2023, 01.07.2023, 05.07.2023 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, що свідчить про його переховування від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно інформації Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області від 24.07.2023, підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на території Російської Федерації, що відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» № 129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року, визнана державою-агресором.

Постановою слідчого СВ ГУНП в Харківській області 11.07.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, виконання якого доручено Ізюмському РУП ГУНП в Харківській області.

Слідчий зауважує, що притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що досудовим розслідуванням об`єктивно й переконливо, із підтвердженням конкретними доказами, зібраними з дотриманням принципів законності й верховенства права та у суворій відповідності процедурі, визначеній кримінальним процесуальним законом України, встановлено, що: підозрюваний, який є військовослужбовцем Збройних сил рф, ухиляється від явки на виклик прокурора (не прибув на виклик без поважної причини більш як два рази), що підтверджується повістками про виклик; ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КПК України, що підтверджується переліченими вище матеріалами кримінального провадження в їх сукупності; підозрюваний оголошений в розшук, що підтверджується постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 11.07.2023, перебуває на території РФ, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором; підозрюваний переховується від органу досудового розслідування та суду на території Російської Федерації, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання підтримала, прохала про його задоволення.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді данного клопотання поклалався на розсуд суду.

Клопотання розглядається слідчою суддею в порядку ст.297-3 КПК України за участі особи, яка подала клопотання, та захисника.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши додані до клопотання документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 16.01.2023 за №0000013, в рамках якого подається дане клопотання.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 16.01.2023 за фактом того, що у другій половині квітня 2022 року невстанволені військовослужбовці збройних сил рф в порушення законів та звичаїв війни на відібраному у місцевих жителів автомобілі вивезли з ювелірного магазину «Золотий вік», що розташований за адресою: Харківська область, м.Ізюм, вул.Гагаріна, 9-Н сейф з виробами із золота з метою присвоїти собі, чим спричинили матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених ст. 111-1 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частиною другою п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442,443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

23.06.2023 у даному кримінальному провадженні слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , за погодженням процесуального керівника у провадженні, прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000013 від 16.01.2023, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, тобто у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Частиною 1 ст. 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить ст.135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також ст.136, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч.8 ст.135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасво окупованій території України, територіх держави, визнаної Верховною Радою України державою -агресором, у випадку обгрунтованої неможливості їй такої повістки згідно частинами 1,2-4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї ста частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, з огляду на наведені положення закону, ст.278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) в тому числі шляхом опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Слідчою суддею встановлено, що у зв`язку із неможливістю вручення ОСОБА_7 особисо повідомлення про підозру у день його складення та повісток про виклик на 27.06.2023, 01.07.2023, 05.07.2023 до СУ ГУНП в Харківській області, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території України, а також перетону державного кордону та знаходження його на території РФ, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру та повісток про виклик ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом оголошення повного тексту підозри на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» №125 (7523) від 23.06.2023.

Враховуючи зазначене, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Під час розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення, тобто наявності обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення;

- що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, тобто у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, останій є громадянином Російської Федерації та осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», строк дії якого неодноразово продовжено по теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: показань свідка ОСОБА_10 , які містяться в протоколі допиту від 19.01.2023; показань свідка ОСОБА_11 , які містяться в протоколі допиту від 19.01.2023; даних, які містяться в документі: "Начальнику отдела военной полиции г.Изюм 30.04.2022 Обьяснения», підписаних ОСОБА_8 ; даних, які містяться в документі: "Начальнику отдела военной полиции г.Изюм 30.04.2022 Обьяснения», підписаних ОСОБА_12 ; даних, які містяться в документі: "Начальнику отдела военной полиции г.Изюм 30.04.2022 Обьяснения», підписаних ОСОБА_13 ; даних, які містяться в протоколі огляду речей та документів від 28.02.2023; показань свідка ОСОБА_14 , які містяться в протоколі допиту від 20.01.2023; даних, які містяться в протоколі огляду місця події від 01.03.2023; висновком експерта №362М, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 06.04.2023; показань свідка ОСОБА_15 , які містяться в протоколі допиту від 11.04.2023; показань свідка ОСОБА_16 , які містяться в протоколі допиту від 11.04.2023; показань свідка ОСОБА_17 , які містяться в протоколі допиту від 11.04.2023; даних, які містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2023; висновом експерта №456М за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 29.04.2023; показань потерпілого ОСОБА_9 , які містяться в протоколі допиту від 17.04.2023.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_7 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Щодо наявності фактів, визначених ч.1 ст.297-4 КПК України, слідча суддя зазначає наступне.

Частиною 8 ст. 135 КПК України визначено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш, як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Так, сторона обвинувачення, шляхом розміщення оголошення повного тексту на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» №125 (7523) від ІНФОРМАЦІЯ_5 , було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого СУ ГУНП в Харківській області на 27.06.2023, 01.07.2023, 05.07.2023 для проведення відносно нього процесуальних та слідчих дій.

ОСОБА_7 , будучи повідомленим про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, до СУ ГУНП в Харківській області на виклик до слідчого, відповідно до повісток 27.06.2023, 01.07.2023, 05.07.2023 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив.

Згідно з даними, які містяться у рапорті оперуповноваженого Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 , ОСОБА_7 продовжує проходити військову службу у рядах збройних сил РФ та знаходиться за місцем проходження військової служби на території держави агресора Російської Федерації, а також періодично відвідує місце реєстрації.

Постановою Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором» визнано російську федерацію державою агресором.

Слідчою суддею враховується той факт, що постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 11.07.2023 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, оскільки 27.06.2023, 01.07.2023, 05.07.2023 ОСОБА_7 за викликом слідчого для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру, допиту як підозрюваного та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу з додатками до нього, до СУ ГУНП в Харківській області не прибув, причини своєї неявки не повідомив. Також органом досудового розслідування не встановлено фактичне місцезнаходження підозрюваного.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 на теперішній час переховується від органів досудового розслідування, тому, відповідно до діючого законодавства зазначена особа належним чином повідомлена про виклик на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 України, підозру обґрунтовано зібраними доказами, підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини три рази), перебуває на території держави-агресора РФ, у зв`язку з чим 11.07.2023 ОСОБА_7 оголошений у розшук.

Враховуючи викладене, дослідивши надані в обґрунтування клопотання матеріали, враховуючи наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення, правове обґрунтування клопотання, яке ґрунтується на положеннях ст.ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, у слідчої судді достатньо підстав для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 16.01.2023 відносно ОСОБА_7 .

З огляду на зазначене клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 372, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 , поданого в межах кримінального провадження №0000013 від 16.01.2023, про здійснення спеціального досудового розслідування - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 16.01.2023 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя - ОСОБА_1