У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000137 слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сільце, Іршавського району, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, студента УжНУ, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні № 0000137 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 червня 2023 року, близько 17 години 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes-benz» моделі «E200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись у денний час доби, в дощову погоду на ділянці автодороги державного значення Н-09 сполученням «Мукачево- Рогатин - Львів», де дорога вкрита асфальтобетоном та має по одній смузі руху у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, крива в плані заокруглення дороги ліворуч по ходу його руху, зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Іршава, між населеними пунктами с. Зубівка та Залужжя, Мукачівського району, де під час руху на відстані 340 метрів від кілометрового дорожнього знаку під № 13, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.2; 1.5; 1.10 «безпечна швидкість», 2.3 «б»; 10.1, 12.1; та п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, де будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, внаслідок чого втратив керованість свого автомобіля і як наслідок допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Skoda» моделі «Fabia » реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той час рухалася у зустрічному напрямку зустрічною смугою руху В результаті вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 мешканка АДРЕСА_2 згідно судово-медичного висновку №1075/м від 04.08.2023 року отримала тілесні ушкодження у виді, гіповолемічного шоку 3 ст., гімоперитонеум (внутрішньочеревна кровотеча), розриву печінки, відриву жовчного міхуру, двомоментного розриву селезінки, закритого перелому лобкової кістки справа, закритого уламкового через суглобного перелому ДЕМ правої променевої кістки із різким зміщенням, нейропатії ліктьового нерва справа, забійно рваної рани на шкірі лівої верхньої кінцівки в ділянці плеча, забійно - рваної рани на шкірі правої верхньої кінцівки, відкритої рани на правому колінні. Тілесні ушкодження по степені тяжкості у вигляді гіповолемічного шоку 3 ст., гімоперитонеум (внутрішньочеревна кровотеча), розриву печінки, відриву жовчного міхуру, двомоментного розриву селезінки, закритого перелому лобкової кістки справа, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби» від 17.01.1995 слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином, водій ОСОБА_4 , порушивши вимоги п.п. 1.2; 1.5; 1.10; 2.3 «б»; 10.1.,12.1; та п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, внаслідок яких потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

22 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Сільце, Іршавського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, свою вину визнав повністю та щиросердечно розкаявся у скоєному.

Повідомлення про підозру водія ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: оглядом місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього від 06.06.2023, допитами свідків, проведеним слідчим експерментом, висновками судових експертиз та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У клопотанні слідчий зазначає, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, а відтак обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільно та неефективно.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років.

Беручи до уваги наведене, у сторони обвинувачення існують обґрунтовані підстави вважати про існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на 60 діб.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив таке задовольнити з огляду на вищевикладені у клопотанні обставини.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив суд його задовольнити з підтав викладених у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби у зв`язку з навчанням.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Водночас просив суд обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, для того щоб ОСОБА_4 мав можливість навчатись у вересні місяці і мав можливість відвідувати медичну установу.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, доводи підозрюваного, захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Витягом з кримінального провадження № 0000137 від 07.06.2023 року сформованого станом на 22.08.2023 року, підтверджено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

22.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Кримінальне правопорушення передбачене за ч.2 ст. 286 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої 22 серпня 2023 року, йому вручена. Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, що в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, відсутність у нього постійного місця роботи, наявності таких ризиків як переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як цілодобового домашнього арешту .

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику можливості переховуватися від органів досудового розслідування; незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків, потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином .

Окрім цього, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час існує реальна необхідність допиту потепілого, свідків, проведення великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, відтак, на переконання слідчого судді, існує об`єктивна реальність ризику можливого впливу підозрюваного на потерпілого, свідків.

Водночас, наявний реальний ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі, зможе ухилитися від органів досудового розслідування та суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Існування такого ризику обґрунтовується характером протиправних дій, спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині та наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Суд вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000137 слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, раніше не судимого підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ? запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, на строк до двох місяців, в межах строку досудового розслідування , а саме до 20 жовтня 2023 року

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки :

-прибувати за викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суду;

-не залишати цілодобово місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

-повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суд про зміну свого місця проживання ;

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.08.2023 року о 13 год. 40 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1