Справа № 727/5356/23
Провадження № 1-в/727/72/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 червня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

представника державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, подання начальника державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2023 року начальник державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 , засудженого вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12.01.2022 року за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до двох років позбавлення волі, обґрунтовуючи його тим, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відбув більше двох третин призначеного йому судом строку покарання, позитивно характеризується, а тому існують законні підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Представник Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав вищезазначене подання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 також в судовому засіданні просив задовольнити подання начальника державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання, вважав за доцільним звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково від подальшого відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки засуджений довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Дослідивши матеріали подання та частково особову справу засудженого,суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Частиною 2 ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-достроково звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З роз`яснень, викладених у п.п. 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК.

Відповідно до п.17 вказаної постанови під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Частиною 2 ст.65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно ч.4 ст.126 КВК України загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Відповідно до ст.127 КВК України участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Селятин, Путильського району, Чернівецької області, фактично проживаючий: АДРЕСА_1 був засуджений вироком Путильського районного суду м. Чернівці від 12.01.2022 року за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі відраховується з 12.01.2022 року; кінець строку відбування покарання 12.01.2024 року. Як встановлено судом, станом на час розгляду подання засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин -12.05.2023 року.

Засуджений перебуває в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 13.01.2022 року по теперішній час. У період перебування в установі виявив бажання працювати та згідно наказу начальника установи №165/ОД-22 від 04.04.2022 зарахований до відділення засуджених, залишених для роботи з господарського обслуговування, на посаду робітника кухні. За час відбування покарання в установі зарекомендував себе позитивно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав. До виконання своїх обов`язків ставиться відповідально, своєчасно та добросовісно їх виконує. Стягнень не має. Тричі заохочувався - за сумлінне ставлення до праці йому оголошувались подяки. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», проявляє належну ініціативу.

ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість скоєного ним злочину та його суспільну небезпеку, визнає себе винним та розкаюється у скоєному; соціально-корисні зв`язки підтримує із рідними шляхом побачень, телефонних дзвінків та отримання передач.

Засуджений на профілактичних обліках установи не перебуває. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, визначено середній рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, наказу Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023 «Про визначення ступеня виправлення засудженого», рішенням комісії слідчого ізолятора від 24.05.2023 (протокол №10) визначено ступінь виправлення засудженого ОСОБА_5 - «став на шлях виправлення (довів своє виправлення)».

Таким чином, зважаючи на наведені вище вимоги закону та встановлені обставини в їх сукупності, з урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , зокрема того, що останній працює в установі, в якій відбуває покарання, виконує роботи з благоустрою, приймає участь у виховних заходах, неодноразово був заохочений, відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також, враховуючи думку прокурора, який підтримав клопотання начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», суд вважає, що ОСОБА_5 цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк.

Окрім того, застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, на думку суду, буде стимулювати його до подальшої правослухняної поведінки, повернення до загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, заохочуватиме його до остаточної відмови від вчинення неправомірних дій, сприяючи скорішому досягненню мети покарання.

За ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, отже в ухвалі суду визначається строк умовно-дострокового звільнення, що співпадає зі строком невідбутої частини покарання.

Строк за ч.1 ст.251 ЦК України є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Початок строку умовно-дострокового звільнення та строку невідбутої частини покарання не може бути пов`язаним з моментом постановлення та оголошення ухвали суду, оскільки умовно-дострокове звільнення пов`язується з моментом набрання ухвали суду законної сили та її фактичним виконанням.

Засуджений, після постановлення та оголошення ухвали суду про умовно-дострокове звільнення до набрання законної сили ухвали суду та її фактичного виконання продовжує відбувати покарання, ч.6 ст.539 КПК України визначає процесуальну можливість прокурора апеляційного оскарження ухвали суду про умовно-дострокового звільнення, що зупиняє її виконання, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що початок строку умовно-дострокове звільнення та строку невідбутої частини покарання (в залежності від реалізації процесуальних прав учасників та наслідків апеляційного перегляду) на час постановлення та оголошення ухвали не може бути визначений чітким терміном календарною датою (у розумінні ч.2 ст.251 ЦК України), що пов`язується з неможливістю визначити такий строк роками, місяцями, днями на час постановлення та оголошення ухвали суду, а має пов`язуватися з настанням події, з якою пов`язано його початок набранням ухвали суду законної сили та її виконання.

Суд не має можливості чітко та передбачувано визначити дату початку умовно-дострокового звільнення та строку невідбутої частини покарання, оскільки початок такого строку пов`язується з набранням ухвали законної сили та її виконання та залежить від реалізації процесуального права прокурора оскаржити ухвалу суду, що передбачити на час постановлення та оголошення ухвали суду неможливо.

За ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується за наслідками набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її фактичного виконання, суд приходить до висновку, що строк умовно-дострокового звільнення та строк невідбутої частини покарання має визначатись періодом у часі з моменту набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її фактичного виконання до кінця строку покарання за вироком суду.

Отже, суд встановлює строк умовно-дострокового звільнення та строк невідбутої частини покарання: з моменту набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її виконання - до 12.01.2024 (кінець строку покарання ОСОБА_5 за вироком суду).

Зазначене, на переконання суду, буде відповідати принципам правової визначеності та передбачуваності закріпленим Європейською конвенцією з захисту прав людини і основоположних свобод та визначати чіткий строк з визначеним початком та терміном закінчення.

На підставі ст.81 КК України, ч.2 ст.376,ст.ст.537 ч.1 п.2., 539 КПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор О.Сушинського задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12.01.2022 року, умовно-достроково на строк з моменту набрання ухвали про умовно-дострокове звільнення законної сили та її виконання до 12.01.2024 року (кінець строку покарання за вироком суду).

У відповідності до вимог ч.4 ст.81 КК України роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що у разі вчинення особсю, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» та для відома Путильському районному суду Чернівецької області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м.Чернівці, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.06.2023 року .

Суддя ОСОБА_1