Справа № 522/8810/21
Провадження по справі № 1-кп/522/80/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 108в режимі відеоконференцзв`язку з приміщення Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 23.04.2021 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Малодолинське, м. Чорноморськ, Одеської області, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив строкову військову службу на посаді оператора апаратної (П-238ТК) роти зв`язку 3 батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.12.2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 23.03.2022 року за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року за ч. 4 ст. 70, ч. 4 ст. 407 КК України до 5 років 3 місяців 1 дня позбавлення волі без конфіскації майна;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку з приміщення ДУ «Одеський слідчий ізолятор»),

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII, на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Встановлено, що 08.10.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених підстав для відстрочки або звільнення від призову на строкову військову службу, здійснено призов ОСОБА_3 та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.10.2020 року №239 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної розвідувальної роти.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2020 року №225 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора апаратної (П-238ТК) роти зв`язку 3 батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , шпк «матрос».

В подальшому, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2021 року №62 матроса ОСОБА_3 направлено на лікування до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відтак, з 08.10.2020 року, тобто з моменту відправлення у військову частину з обласного збірного пункту ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу матрос ОСОБА_3 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи військову службу на посаді оператора апаратної (П-238ТК) роти зв`язку 3 батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 07 год. 40 хв. 04.04.2021 року самовільно залишив лікувальний заклад, а саме Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в який був направлений на лікування, командуванням військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв. 08.04.2021 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

08.04.2021 року об 11 год. 00 хв. матрос ОСОБА_3 був затриманий співробітниками Військової служби правопорядку та доставлений до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального провадження, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що два роки тому у 2021 році, більш точного часу не пам`ятав, будучи військовослужбовцем, після направлення його на лікування у військовий госпіталь в м. Одесі, більш точної адреси не знає, самовільно залишив лікувальний заклад, проводячи час на власний розсуд, про що нікого не повідомив.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року, остаточно призначити покарання у виді 5 років 4 місяців та 1 дня позбавлення волі без конфіскації майна.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, українцем, уродженцем с. Малодолинське, м. Чорноморськ, Одеської області, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженим, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив строкову військову службу на посаді оператора апаратної (П-238ТК) роти зв`язку 3 батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину та активно сприяв розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі.

Також судом під час судового розгляду встановленого, що ОСОБА_3 був засуджений:

- вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.12.2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 23.03.2022 року за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року за ч. 4 ст. 70, ч. 4 ст. 407 КК України до 5 років 3 місяців 1 дня позбавлення волі без конфіскації майна.

При призначені покарання суд враховує, що ОСОБА_3 останній раз був засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року до 5 років 3 місяців та одного дня позбавлення волі без конфіскації майна.

Положеннями ст. 70 КК України визначений порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своєму рішенні Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2018 року по справі №511/37/16-к, зазначила таке: виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 08.10.2020 року, до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року остаточно слід призначити покарання у виді п`яти років чотирьох місяців та одного дня позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки таке покарання буде законним, справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про призначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання слід зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Тому, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 необхідно зарахувати до строку покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з дня його затримання тобто з 09 вересня 2021 року, по день набрання вироком законної сили.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, ч. 4 ст. 70, 407 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його затримання з 09 вересня 2021 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 до строку покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 09 вересня 2021 року по день набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_6