Справа № 405/4966/23
провадження № 1-кс/405/2392/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників - адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000795 від 16.07.2023 року, до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, працюючого оператором наземних засобів керування безпілотним летальним апаратом ТОВ «Агрофлот» м. Дніпро, неодруженого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

ВСТАНОВИВ:

слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів. Просив не визначати розмір застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2023 близько 13 год. 50 хв. в світлу пору доби, керуючи технічно-справним автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , здійснював рух по автомобільній дорозі Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» зі сторони міста Кривий Ріг в напрямку міста Кропивницький, при цьому грубо порушуючи вимоги п. п. 1.2, 1.5, 2.3 "б" і "д" Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п.1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, ОСОБА_4 , рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, не переконався у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, в безпосередній близькості із зустрічним транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху при вільній своїй правій смузі руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 12.1 ПДР України (п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним).

В цей час, зі сторони міста Кропивницький в напрямку міста Кривий Ріг рухався в межах своєї смуги пасажирський мікроавтобус «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який здійснював перевезення 18 пасажирів, та якому односторонніми діями водія ОСОБА_4 , була створена аварійно-небезпечна ситуація.

При сукупності всіх зазначених обставин та внаслідок невиконання водієм ОСОБА_4 у тому числі й вимог п.п. 13.1 та 13.3 ПДР України (п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, .... повинен дотримувати …. безпечного інтервалу; п.13.3 Під час … зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) щодо обрання безпечного бокового інтервалу між зустрічним транспортним засобом, створено передумови, при яких на 47 км. + 900 м. автомобільної дороги Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» (на території Гурівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області) відбулось зіткнення вищезазначених транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди загинули пасажири мікроавтобусу «Volkswagen Crafter»: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та доставлені до медичних закладів водій мікроавтобусу «Volkswagen Crafter» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та пасажири: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель 3 (трьох) осіб та тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості ще 14 (чотирнадцяти) потерпілим, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Слідчий в клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими клопотання підтримала, просила задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний, якого було доставлено до зали суду в лікарняній колисці, оскільки самотужки він не міг пересуватися, у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких повідомлення про підозру вважав обгрунтованим, а тому вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, але заперечував щодо задоволення клопотання про застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою, просив застосувати до нього інший запобіжний захід, а саме: домашній арешт.

Захисники заперечували щодо задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у тому числі запобіжний захід у виді особистої поруки.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисників та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2023 близько 13 год. 50 хв. в світлу пору доби, керуючи технічно-справним автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , здійснював рух по автомобільній дорозі Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» зі сторони міста Кривий Ріг в напрямку міста Кропивницький, при цьому грубо порушуючи вимоги п. п. 1.2, 1.5, 2.3 "б" і "д" Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п.1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, ОСОБА_4 , рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, не переконався у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, в безпосередній близькості із зустрічним транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху при вільній своїй правій смузі руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 12.1 ПДР України (п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним).

В цей час, зі сторони міста Кропивницький в напрямку міста Кривий Ріг рухався в межах своєї смуги пасажирський мікроавтобус «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який здійснював перевезення 18 пасажирів, та якому односторонніми діями водія ОСОБА_4 , була створена аварійно-небезпечна ситуація.

При сукупності всіх зазначених обставин та внаслідок невиконання водієм ОСОБА_4 у тому числі й вимог п.п. 13.1 та 13.3 ПДР України (п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, .... повинен дотримувати …. безпечного інтервалу; п.13.3 Під час … зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) щодо обрання безпечного бокового інтервалу між зустрічним транспортним засобом, створено передумови, при яких на 47 км. + 900 м. автомобільної дороги Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» (на території Гурівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області) відбулось зіткнення вищезазначених транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди загинули пасажири мікроавтобусу «Volkswagen Crafter»: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та доставлені до медичних закладів водій мікроавтобусу «Volkswagen Crafter» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та пасажири: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 .

17.07.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.к. 11-17), протоколом огляду місця події (а.к. 14-18), протоколом допиту потерпілого (а.к. 22-23), повідомленням про підозру.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий та прокурор вказали на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ст. 177 КПК України.

Але зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними та абстрактними.

Також, відповідно до рішення у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами.

Враховуючи практику ЄСПЛ, слідчим суддею відзначається, що у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує лише один ризик, а саме: ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. З урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , свідків, які дають покази по суті події, та інших можливих свідків та очевидців вказаної ДТП, які будуть встановлюватись у ході досудового розслідування .

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Таким чином, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КК України.

Інші ризики, на які слідчий та прокурор посилалися у клопотанні та під час судового розгляду клопотання прокурором не доведені. Тобто, на підтвердження більшості, передбачених в клопотанні ризиків прокурором не було надано жодного доказу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовують загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу також враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК). Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 178 ККПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, підозрюваного та його захисників, а також практики ЄСПЛ, враховуючи наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчим суддею розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а тому при вирішенні питання про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам відмічається, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, злочин вчинив з необережності, є особою соціально адаптованою, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, працює оператором наземних засобів керування безпілотним летальним апаратом ТОВ «Агрофлот» м. Дніпро, отримує заробітну плату, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, за станом здоров`я потребує постійного лікування, яке не може бути забезпечене в умовах слідчого ізолятора, вину у вченні інкримінованого кримінального правопорушення визнає та щиро розкаюється у вчиненому, та те що більшість ризиків заявлених прокурором не доведенні.

Щодо заявленого під час розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

З заявою про взяття ОСОБА_4 на поруки звернулися депутат Рокитнянської селищної ради ОСОБА_28 та голова ГО «ОБ`ЄДНАННЯ УЧАСНИКІВ АТО СЕЛА НАСТАШКА» ОСОБА_29 .

При цьому слідчий суддя зауважує, що особиста порука основана на довірі до поручителя з боку слідчого судді, яка, в свою чергу, грунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для підозрюваного, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Разом з тим, особи, які виявили бажання взяти підозрюваного ОСОБА_4 на поруки, в судове засідання не з`явилися, до заяв про бажання взяти особу на поруки стороною захисту не долучено характеристик на депутата Рокитнянської селищної ради ОСОБА_28 та голову ГО «ОБ`ЄДНАННЯ УЧАСНИКІВ АТО СЕЛА НАСТАШКА» ОСОБА_29 , у зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості пересвідчитись, що поручителі заслуговують довіру та забезпечать належну поведінку підозрюваного та його своєчасну участь в кримінальному провадженні, а відтак вказані заяви підлягають залишенню без розгляду.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що саме цілодобовий домашній арешт є достатнім запобіжним заходом, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому визнає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати житло, поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 17.09.2023 року.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст, 176 - 181, 194 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з 15.08.2023 року до 17.09.2023 року, який відбувати за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 17.09.2023 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першою вимогою;

- цілодобово не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України в тому числі паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, окрім участі у слідчих і процесуальних діях;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 вказаних обов`язків покласти на ГУНП України в Київській області.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на нього обов`язків визначити до 17.09.2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1