Дата документу 26.06.2023Справа № 554/2922/18
Провадження № 1-кс/554/7355/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову від 30 травня 2023 року прокурора у кримінальному провадженні №0000485 від 02 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України , -

в с т а н о в и в :

В провадження слідчого судді перебуває скарга ОСОБА_4 на постанову від 30.05.2023 прокурора у кримінальному провадженні №0000485 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України. В котрій прохав : постанову старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 30.05.2023 про відмову у визнанні потерпілим та відмову в задоволенні клопотань від 23.05.2023 щодо проведення процесуальних дій в межах кримінального провадження №0000485, внесеного до ЄРДР 02.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України скасувати.

Судове засідання в режимі відеоконференції з участю ОСОБА_4 не відбулося, через зайнятість залу ВКЗ. При цьому, до суду надійшла заява від ОСОБА_4 . В котрій прохав, розгляд справи провести у його, ОСОБА_4 відсутність, за участі його представника адвоката ОСОБА_3 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 прохала проводити розгляд скарги без аудіо, відеофіксації судового засідання та без участі ОСОБА_4 . Зазначила, що скаргу підтримує та прохає задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання прокурор не з`явився будучи повідомлені у встановлений КПК України спосіб. Надіслали суду листа, в якому зазначила, що слідчими першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000485 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України, за заявами ОСОБА_4 щодо неправомірних дій окремих працівників правоохоронних органів Полтавської області. До Полтавської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 від 23.05.2023 про залучення до кримінального провадження № 0000485 як потерпілого та п`ять клопотань ОСОБА_4 від 23.05.2023 про проведення процесуальних дій в межах вказаного кримінального провадження, зокрема, проведення його допиту як потерпілого, проведення допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , витребування з Бутенківської ЗОШ інформації та копій документів за 2004 рік, встановлення місця проживання та допиту експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших медичних працівників щодо проведених експертних досліджень, проведених упродовж 2004-2005 років, витребування з Автозаводського районного суду м. Кременчука копій матеріалів кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 . За наслідками їх розгляду прокурором винесено постанову від 30.05.2023 про відмову в визнанні потерпілим та відмову в задоволенні клопотання. Оскільки КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 372 КК України, полягає у притягненні до кримінальної відповідальності, яке згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України є стадією кримінального провадження, що починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Будь-які наслідки цього злочину перебувають поза межами його об`єктивної сторони. Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент подання заяв ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення. Натомість завдання шкоди ОСОБА_4 пов`язує із засудженням його до довічного позбавлення волі за наслідками судового розгляду кримінальної справи № 04580007, яке відбувається ним на підставі судового рішення, що набуло законної сили. Так, зі змісту заяв ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, за якими були внесені відомості до ЄРДР, не вбачається жодного належного обґрунтування, що кримінальними правопорушеннями йому завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини. У відповідності до ст. 220 КПК України правом з`явлення клопотань про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування наділені: сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представник. Згідно п. 16-1 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, що його вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, має таке значення: особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом. Так, ОСОБА_4 , який виступив ініціатором початку досудового розслідування відносно правоохоронців не є особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, оскільки таке розслідування проводиться відносно інших осіб, а не ОСОБА_4 , який є лише заявником, тому що підстав вважати його потерпілим від кримінального провадження в сторони обвинувачення немає. Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Частиною 2 вказаної статті визначено такі права заявника, а саме: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування. Таким чином, у кримінальному провадженні №0000485 ОСОБА_4 не набув процесуального статусу особи, яка відповідно до ст. 220 КПК України наділена правом заявляти клопотання про проведення процесуальних дій під час досудового розслідування. З огляду на положення КПК України щодо розгляду заяв та клопотань учасників з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст. ст. 36, 40КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження. Виходячи із вище викладеного, слідчий та прокурор самостійно приймають рішення щодо проведення тієї чи іншої слідчої дії під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оцінюючи можливість досягнення її мети та встановлення інформації, що може мати доказове значення, беручи до уваги обставини можливого вчинення кримінального правопорушення та здобутих доказів. Таким чином, на даний час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, і слідчим та прокурором самостійно визначаються, які слідчі та процесуальні дії необхідно провести, в якому порядку та обсязі відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства з метою забезпечення завдань кримінального провадження. Зміст клопотань ОСОБА_4 від 23.05.2023 щодо проведення процесуальних дій під час розслідування кримінального провадження є формальним, оскільки в них не зазначено, з якою метою необхідно проводити ініційовану процесуальну дію та які можливо отримати фактичні дані в результаті її проведення, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. З урахуванням викладеного, прохають суд за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 , прийняти рішення про відмову в її задоволені. Розгляд скарги проводити без представника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Полтавської обласної прокуратури.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність, яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Заслухавши адвоката, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Встановлено, що у провадженні першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000485 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

До Полтавської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 від 23.05.2023 про залучення до кримінального провадження № 0000485 як потерпілого та п`ять клопотань ОСОБА_4 від 23.05.2023 про проведення процесуальних дій в межах кримінального провадження № 0000485, зокрема, проведення його допиту як потерпілого, проведення допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , витребування з Бутенківської ЗОШ інформації та копій документів за 2004 рік, встановлення місця проживання та допиту експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших медичних працівників щодо проведених експертних досліджень, проведених упродовж 2004-2005 років, витребування з Автозаводського районного суду м. Кременчука копій матеріалів кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 .

Постановою про відмову в визнанні потерпілим та відмову в задоволенні клопотання від 30.05.2023 старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000485 від 02.03.2018 відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілим та відмовлено в задоволенні 5 клопотань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Водночас ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, вказана норма не слугує гарантією безпідставного набуття статусу потерпілого.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

На підставі викладеного, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 372 КК України, полягає у притягненні до кримінальної відповідальності, яке згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України є стадією кримінального провадження, що починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Будь-які наслідки цього злочину перебувають поза межами його об`єктивної сторони.

Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент подання заяв ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення.

Завдання шкоди ОСОБА_4 пов`язує із засудженням його до довічного позбавлення волі за наслідками судового розгляду кримінальної справи № 04580007, яке відбувається ним на підставі судового рішення, що набуло законної сили. Так, зі змісту заяв ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, за якими були внесені відомості до ЄРДР, не вбачається жодного належного обґрунтування, що кримінальними правопорушеннями йому завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини.

У відповідності до ст. 220 КПК України правом з`явлення клопотань про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування наділені: сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представник.

Згідно п. 16-1 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, що його вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, має таке значення: особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Так, ОСОБА_4 , який виступив ініціатором початку досудового розслідування відносно правоохоронців не є особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, оскільки таке розслідування проводиться відносно інших осіб, а не ОСОБА_4 , який є лише заявником, тому що підстав вважати його потерпілим від кримінального провадження в сторони обвинувачення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Частиною 2 вказаної статті визначено такі права заявника, а саме: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Таким чином, у кримінальному провадженні № 0000485 ОСОБА_4 не набув процесуального статусу особи, яка відповідно до ст. 220 КПК України наділена правом заявляти клопотання про проведення процесуальних дій під час досудового розслідування.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із системного аналізу положень норм ст. ст. 9, 223КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст. 22 КПК України), положення кримінального процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на формальне проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження та під час яких не може бути здобуто доказів вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, з огляду на положення КПК України щодо розгляду заяв та клопотань учасників з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст. ст. 36, 40КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Таким чином, слідчий та прокурор самостійно приймають рішення щодо проведення тієї чи іншої слідчої дії під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оцінюючи можливість досягнення її мети та встановлення інформації, що може мати доказове значення, беручи до уваги обставини можливого вчинення кримінального правопорушення та здобутих доказів.

Зміст клопотань ОСОБА_4 від 23.05.2023 щодо проведення процесуальних дій під час розслідування кримінального провадження є формальним, оскільки в них не зазначено, з якою метою необхідно проводити ініційовану процесуальну дію та які можливо отримати фактичні дані в результаті її проведення, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На даний час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, і слідчим та прокурором самостійно визначаються, які слідчі та процесуальні дії необхідно провести, в якому порядку та обсязі відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства з метою забезпечення завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Таким чином, заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 23.05.2023 та п`ять клопотань ОСОБА_4 були розглянуті та прийнята прокурором постанова про відмову в визнанні потерпілим та відмову в задоволенні клопотань, котра є законною та обґрунтованою. Оскільки зі змісту заяв ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, за якими були внесені відомості до ЄРДР, не вбачається жодного належного обґрунтування, що кримінальними правопорушеннями йому завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини та клопотання в порядку ст.220 КПК України подано не уповноваженою на те особою.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про : скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги. Оскільки постанова прокурора про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 та відмову в задоволенні клопотань є законною та обґрунтованою. Оскільки зі змісту заяв ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, за якими були внесені відомості до ЄРДР, не вбачається жодного належного обґрунтування, що кримінальними правопорушеннями йому завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини. Також клопотання в порядку ст.220 КПК України подані не уповноваженою на те особою.

Керуючись ст.ст.55, 107, 303, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України , -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про відмову в визнанні потерпілим та відмову в задоволенні клопотання від 30 травня 2023 року прокурора у кримінальному провадженні №0000485 від 02 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання до апеляційного суду Полтавської області.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Повний текст ухвали складено 26 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1