Справа №694/2244/22
провадження № 1-в/694/47/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 , засудженого 08.12.2022 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.289 КК України -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 , засудженого 08.12.2022 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.289, ст.ст.75,76 КК України.

Розгляд вказаного клопотання військової частини неодноразово відкладався в зв`язку з неявкою засудженого ОСОБА_4 .

Прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступних висновків.

Частиною1 статті 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Частиною 3 ст.43 КПК України передбачено, що засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Згідно вироку Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 засуджено 08.12.2022 за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.. 75 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи КК України.

16 січня 2023 року даний вирок надійшов на виконання до Звенигородського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області.

28.03.2023 даний вирок надійшов до військової частини НОМЕР_1 , де засуджений проходив військову службу та був ознайомлений із порядком та умовами відбування іспитового строку, йому було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки.

Згідно наданого до клопотання копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 30.03.2023 року №191, ОСОБА_4 поставлено на облік військової частини та внесено відповідні облікові дані до журналу засуджених військовослужбовців, які звільнені від відбування покарання з випробуванням.

Згідно листа ТУ ДБР у м.Миколаєві, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого м.Миколаєві, розслідується кримінальне провадження №0000572 від 02.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець військової служби за мобілізацією водій автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу забезпечення 2-го самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану, 15.05.2023 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 за місцем її дислокації, поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 та місце його перебування по теперішній час невідоме.

З положень ч.3 ст.166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Виходячи з аналізу вказаних норм, у разі порушення засудженим умов та порядку відбування покарання, яким зокрема є і неявка на реєстрацію до уповноваженого органу пробації без поважних причин, останній має право звернутися до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням лише після того, як засуджений після письмового попередження про можливість такого скасування, продовжує не виконувати покладені на нього обов`язки або вчиняє правопорушення.

Суд зазначає, що на час розгляду даного клопотання не надані відомості, що засуджений ОСОБА_4 у період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, оскільки ані доказів повідомлення про підозру ані вироку суду до клопотання не додано, що на даному етапі унеможливлює прийняття рішення судом про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, адже дане рішення в такому разі буде передчасними без вирішення судом питання про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у період іспитового строку.

При таких обставинах, суд вважає, що викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, а в матеріалах особової справи відсутні достатні дані, які б безумовно свідчили про небажання засудженого ОСОБА_4 , ставати на шлях виправлення, і скасування звільнення останнього від відбування покарання є передчасним, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.335, 369-372, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 , засудженого 08.12.2022 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.289 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду на прозі 7 діб із дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1