Справа №577/755/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/252/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/755/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2023 щодо застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить змінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, в судовому засіданні доведено не було, підозрюваний офіційно не працевлаштований у зв`язку з реаліями нинішнього часу і наслідками його минулого, декілька років знаходився на волі і до лютого 2023 року не вчиняв протиправних дій, постійно працював у приватних осіб, живе з матір`ю, яка має інвалідність ІІ групи і потребує стороннього догляду, встановлена застава в розмірі 134 200 грн є надмірною для ОСОБА_7

17.03.2023 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Конотопської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000151 за ч. 4 ст. 185 КК за фактом вчинення в умовах воєнного стану, повторно, крадіжку майна у ОСОБА_10 на загальну суму 12 967,00 грн.

13.02.2023 до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, а 10.03.2023 ОСОБА_7 було вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 50-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 грн.

Ухвалою слідчої судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2023 відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24:00 15.05.2023 з можливістю внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 грн. Своє рішення слідча суддя суду першої інстанції умотивувала наявністю ризиків ухилення від органів досудового розслідування та суду, можливістю вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати кримінальні правопорушення, у яких ОСОБА_7 підозрюється, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Будучи належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань від неї про відкладення розгляду кримінального провадження не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги захисника у її відсутність, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчої судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчої судді, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчої судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання слідчого, слідча суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави, а не обрання будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК, та дотрималася вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у кримінальному провадженні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_7 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_7 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинити ОСОБА_7 інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим, оскільки беручи до уваги те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, не має стійких соціальних зв`язків та негативно характеризується за місцем мешкання.

Твердження захисника про необхідність змінити підозрюваному запобіжний захід на більш м`який є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 постійно працював у приватних осіб, живе з матір`ю, яка має інвалідність ІІ групи, потребує стороннього догляду і повторної операції, наявність постійного місця проживання, відсутність на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має захворювання, сприяв розкриттю кримінального правопорушення і з`являвся до слідчого, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ці обставини повинні враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги захисника про відсутність заявлених у клопотанні слідчого ризиків, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведене об`єктивне існування обставин, які виправдовують його тримання під вартою, і наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про те, що розмір застави є надмірним для ОСОБА_7 , оскільки розмір застави визначений з урахуванням майнового та сімейного стану ОСОБА_7 , його підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення тощо.

Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчою суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

На підставі викладеного, ухвала слідчої судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчої судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2023 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4