Справа №592/9580/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/230/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/9580/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.08.2021 щодо залишення без задоволення її клопотання про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України,

установила:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та задовольнити її клопотання про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2020, за яким вона засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК до трьох років позбавлення волі, у відповідність із законодавством України.

02.08.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання ОСОБА_7 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2020 у відповідність із законодавством України, яке остання обґрунтувала тим, що закон України про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, а який погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.08.2021 клопотання ОСОБА_7 залишено без задоволення. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що станом на 20.08.2021 вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2020 відносно ОСОБА_7 , за яким вона засуджена за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді трьох років позбавлення волі не набрав законної сили і перебуває на стадії перегляду у суді апеляційної інстанції.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, прокурор ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 надали суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а ОСОБА_7 не виявила бажання бути присутньою в судовому засіданні безпосередньо, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Згідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. При цьому судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Так, вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2020 ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, і їй призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на взяття під варту. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання. Зазначений вирок не набрав законної сили, оскільки обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 оскаржують його в апеляційному порядку.

Перебуваючи в Сумському слідчому ізоляторі ОСОБА_7 самостійно звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2020 у відповідність із законодавством України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення її клопотання про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2020 у відповідність із законодавством України, оскільки воно є необґрунтованим та передчасним, так як, вирок, за яким засуджена ОСОБА_7 , станом на 20.08.2021 не набрав законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.08.2021 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а її апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4