Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/518/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія -ст.183 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали справи за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу на 60 днів до 10 вересня 2023 року,

за участю учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_10 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000916 стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України.

Згідно матеріалів справи стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою яким, відповідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.07.2023, продовжено строк тримання під вартою до 10.09.2023.

Суд, враховуючи суспільну небезпеку вказаного кримінального провадження, дані про особи обвинувачених, а також існування ризику переховування від суду дійшов висновку за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційних скаргах адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу районного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на недоведеність прокурором існуючих ризиків, визначених ст.177 КПК України.

В поданій до апеляційного суду заяві адвокат ОСОБА_8 просила розглянути справу за її відсутності, обвинувачений ОСОБА_9 клопотання про участь під час розгляду апеляційної скарги не заявляв.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подані апеляційні скарги, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволення не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Як убачається з наданих матеріалів суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочинами, постановив ухвалу про продовження строку тримання під вартою на 60днів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Приймаючи рішення про продовження строків тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики залишилися наявними і не зменшилися, та відповідно до вимог ст.178 КПК України також врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинувачених.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ймовірність настання негативних наслідків, продовжують існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокати та обвинувачений ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Більш того, наведені обставини вказують на те, що обвинувачені, враховуючи введений на території України військовий стан, можуть ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Апеляційним судом також не було встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за обставин на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники та обвинувачений, апеляційний суд не вбачає, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 376, 177, 178, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу на 60 днів до 10 вересня 2023 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4