ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 рокум. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження №521/19167/23 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вільне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.03.2013 Білгород-Дністровськимміськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 21.10.2015 Білгород-Дністровськимміськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2021 ОСОБА_7 прибув до Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» (далі - ДУ «ОВК (№ 14)»), що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, для відбуття покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2015, де черговим помічником начальника установи ОСОБА_8 був ознайомлений з правами та обов`язками засуджених, режимом утримання, порядком та умовами виконання покарання у виді позбавлення волі.

За час перебування у Державній установі «ОВК (№ 14)» засуджений ОСОБА_7 , неодноразово допускав порушення режиму утримання, незважаючи на проведену представниками адміністрації установи профілактичну та виховну роботу, на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку, а саме: за порушення режиму тримання у Державній установі «ОВК (№14)» на засудженого ОСОБА_7 накладено 12 (дванадцять) стягнення, з них 5 (п`ять) разів бувпоміщений до дисциплінарного ізолятору ДУ «ОВК № 14» установи та 1 (один) раз за систематичне порушення режиму утримання був переведений до приміщення камерного типу на 1 місяць.

Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_7 за час відбуття покарання в ДУ «ОВК (№ 14)» не застосовувалися.

На підставі постанови начальника ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_9 , винесеної 05.05.2023 у відповідності до ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 26.04.2023, ОСОБА_7 було переведено до приміщення камерного типу строком на один місяць.

Однак, незважаючи на застосовувані заходи дисциплінарного впливу ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та після відбуття дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до ПКТ допустив нове порушення, яке виразилося у зберіганні заборонених предметів (зарядного пристрою та гарнітури до мобільного телефону), за що 21.06.2023 ОСОБА_7 поміщено до ДІЗО строком на 14 діб.

Перебуваючи 22.06.2023 у дисциплінарному ізоляторі, а саме в прогулянковому дворику, який розташований на території ДУ «ОВК (№14)» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2А, засуджений ОСОБА_7 відповідно до додатку №20, п. 2 розділу XVIII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, після закінчення прогулянки повинен був здійснити прибирання дворику для прогулянок, згідно графіку чергування засуджених в камері №5 ДІЗО на червень 2023 року, з яким останній був ознайомлений.

Однак, 22.06.2023 приблизно о 10 годині 50 хвилин, під час обходу виконуючим обов`язки начальника державної установи ДУ «ОВК (№ 14)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_10 дисциплінарного ізолятору та прогулянкових двориків, з метою перевірки санітарного стану дільниці ДІЗО та дотримання засудженими правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, було виявлено, що після закінчення прогулянки, прогулянковий дворик, в якому перебував засуджений ОСОБА_7 потребує прибирання.

Після чого, в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ ДУ «ОВК №14» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 2-А, 22.06.2023 року о 10 годин 56 хвилин згідно ч.3 ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року за №2823/5 виконуючим обов`язки начальника державної установи ДУ «ОВК (№ 14)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_10 , згідно виконуваних функціональних обов`язків, діючи виключно у рамках своєї посадової інструкції, було висунуто законну вимогу приступити до прибирання прогулянкового дворику у відповідності до графіку чергування, та видано для цього необхідний інвентар.

Однак засуджений ОСОБА_7 , діючи умисно, демонстративно і відкрито, з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації, безпідставно, в категоричній формі відмовився від виконання законної вимоги представника адміністрації ДУ «ОВК № 14» - виконуючого обов`язки начальника державної установи ДУ «ОВК (№ 14)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 , при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював, фактично міг і був зобов`язаний виконати законну вимогу представника адміністрації виправної установи.Після цього, виконуючим обов`язки начальника державної установи ДУ «ОВК(№14)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_7 додатково були роз`яснені положення ст. 107 Кримінально - виконавчого кодексу України та повідомлено, що оскільки раніше останній притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу, то в разі подальшого не виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

Однак, засуджений ОСОБА_7 , проігнорував зроблені йому роз`яснення та повторно відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи.

Своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_7 порушив вимоги п. 1 ст. 9 КВК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації, а також вимоги ч. 3 ст. 107 КВК України, де зазначено що засуджені зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, а також виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Крім того своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 3, 4, розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, де зазначено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Таким чином, висловлюючи неодноразову відмову від прибирання прогулянкового дворику, засуджений ОСОБА_7 вчинив злісну непокору адміністрації установи виконання покарань.

25.07.2023 року між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_12 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор, з одного боку та обвинувачений і захисник, з іншого, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України.

Обвинувачений, в ході судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ст. 391 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначенного вироком Білгород-Дністровськогоміськрайонного суду Одеської області від 21.10.2015 остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 11 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий, при умовах надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, пояснив суду, що визнає всі обставини, вказані в обвинуваченні, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється.

Захисник підтвердив згоду обвинуваченого щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі і яка протягом року була піддана стягненню за порушення вимог режиму відбування покарання у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), суд кваліфікує його дії за 391 КК України.

Суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, особи обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи умови угоди про визнання винуватості, а також наявність пом`якшуючої вину обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Речові докази у справі відсутні.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст. 124, 373, 374, 475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.07.2023 року у кримінальному провадженні № 0000672 від 22.06.2023, укладену між прокурором ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначенного вироком Білгород-Дністровськогоміськрайонного суду Одеської області від 21.10.2015 остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у вигляді 1 року 11 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 21.08.2023.

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України.

Головуючий суддя Дмитро ПЕРЕДЕРКО