Провадження №11-сс/801/465/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі суддів:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

представника ПрАТ "Вінницький Олійножировий комбінат" ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Віницького міського суду Вінницької області від 03.08.2023 про часткове задоволення клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні 0000697 від 01.08.2023, -

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 та накладено арешт на речі та документи, вилучені під час огляду місця події 31.07.2023 на території ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат» по вул. Немирівське шосе, 26 м. Вінниці, а саме: журнал реєстрації інструктажу, з питань охорони праці на робочому місці; інструкцію №2-ЕГ з охорони праці для машиніста перевантажувачів елеваторного господарства; інструкцію 11- ЕШ з охорони праці на висоті, для працівників елеваторного шроту; страхувальний ремінь; паралон з речовиною бурого кольору зовні схожу на кров. В решті вимог клопотання про накладення арешту на залізничний вагон №95134565, 70,5 т, «Укррос- транс», та визначення місця зберігання на території ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат» по вул. Немирівське шосе, 26м. Вінниці, відмовлено.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся старший слідчий СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_8 з клопотанням про накладення арешту на майно. Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, 31.07.2023 року приблизно о 17:04 год. на території ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат» по вул. Немирівське шосе, 26 м. Вінниці, машиніст перевантажувача ОСОБА_9 під час проведення робіт по завантаженню вагону, впав з поверхні даного вагону на землю, та отримав тяжкі виробничі травми, від яких згодом помер у автомобілі швидкої медичної допомоги.

Відомості про скоєне кримінальне правопорушення 01 серпня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000697 з визначеною кваліфікацією ч.2 ст.271 КК України.

31.07.2023 на території ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат» по вул. Немирівське шосе, 26 м. Вінниці під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено: документи ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат», а саме журнал реєстрації інструктажу, з питань охорони праці на робочому місці; інструкція №2-ЕГ з охорони праці для машиніста перевантажувачів елеваторного господарства; інструкція 11- ЕШ з охорони праці на висоті, для працівників елеваторного шроту; страхувальний ремінь; паралон з речовиною бурого кольору зовні схожу на кров, а також вилучено залізничний вагон №95134565, 70,5 т, «Укррос- транс», який залишено на зберіганні ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат», по вул. Немирівське шосе, 26 м. Вінниці.

Задовольняючи частково клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що ці речі та документи відповідають критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Щодо відмови в накладенні арешту на залізничний вагон №95134565, 70,5 т, «Укррос- транс», то слідчий суддя зазначив, що необхідні слідчі дії відносно вказаного майна було проведено та майно було оглянуто слідчим. Власник майна не має відношення до кримінального провадження, а тому арешт даного майна може призвести до порушення прав власника майна, що в даному випадку не відповідає потребам досудового розслідування.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2023 та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України. Крім того, під час судового розгляду клопотання про накладення арешту на майно був присутній представник ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат" ОСОБА_7 , який повідомив, що ПрАТ "Вінницький Олійножировий комбінат" є користувачем залізничного вагону № №95134565, 70,5 т, «Укррос-транс», тобто в ході судового розгляду було підтверджено користувача вищевказаного майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку представника ПрАТ "Вінницький Олійножировий комбінат", який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні № 0000697 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так,ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши частково клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України, враховано, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч. 2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Також апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді , що слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на залізничний вагон №95134565, 70,5 т, «Укррос- транс», оскільки необхідні слідчі дії відносно вказаного майна було проведено та майно було оглянуто слідчим, а власник майна не має відношення до кримінального провадження. Слідчим не було доведено наявності правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Посилання прокурора на те, що представник ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат" ОСОБА_7 підтвердив, що ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат" є користувачем залізничного вагону № №95134565, 70,5 т, «Укррос-транс», апеляційним судом не приймається оскільки ПрАТ «Вінницький Олійножировий комбінат" є користувачем, а не власником, власник майна не має відношення до кримінального провадження, і накладення арешту на це майно може призвести до порушення справедливого балансу між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 367, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Віницького міського суду Вінницької області від 03.08.2023 про часткове задоволення клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні 0000697 від 01.08.2023, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4