Справа № 527/888/23
провадження № 1-кп/527/121/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого- ОСОБА_5 , захисників- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000528 від 07.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні захисники та обвинувачений заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання зазначили, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт містить лише прізвище, ім`я, по батькові одного потерпілого ОСОБА_8 , який загинув під час ДТП 07.11.2020. Натомість реєстр матеріалів досудового розслідування від 20.04.2023 містить інформацію про допит потерпілої ОСОБА_9 , відомості про яку в обвинувальному акті не зазначені. 03.12.2021 ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави задоволено скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000528 та скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, тобто під час проведення досудового розслідування винесено процесуальне рішення за ініціативою потерпілої ОСОБА_9 . Також відсутність анкетних відомостей про потерпілу ОСОБА_9 в обвинувальному акті створює суперечності з відомостями, вказаними в реєстрі до нього. Обвинувальний акт не містить відомості про кожного потерпілого. З огляду на те, що в обвинувальному акті вказано про те, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбаченими ст. 66 КК України, суд може вважати добровільне усунення заподіяної шкоди, не зрозумілим залишається те, кому обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував шкоду. Відповідно обвинувальний акт містить суперечності відносно потерпілих та відшкодування їм заподіяної шкоди. Крім того, обвинувальний акт містить посилання на докази та їх розкриття, що утворює дисбаланс між правами обвинувачення та захисту. Так, в обвинувальному акті, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , які прокурор вважає встановленими та при формулюванні обвинувачення розкрито докази-висновок судово-медичної експертизи № 113 від 30.12.2020 та висновок комплексної судової авто технічної, транспортно-трасологічної та судово медичної експертизи № 1356/1357/52 від 21.12.2022. Зазначені обставини суперечать принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів. Зауважили, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду. Також зауважили, що у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а отже обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Прокурори проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту заперечували. В обґрунтування заперечень зазначили, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст.286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи. Під час досудового розслідування кримінального провадження потерпіла ОСОБА_9 померла. На підтвердження своїх доводів про вжиття заходів щодо пошуку та виявлення інших потерпілих надав Вказівки прокурора у кримінальному проваженні (у порядку ст. 36 КПК України) та повідомлення слідчого про те, що залучити в якості потерпілого сина загиблого ОСОБА_8 - ОСОБА_11 або інших близьких родичів не представилось можливим, так як близькі родичі, окрім сина, не встановлені. З приводу самого сина- ОСОБА_11 , то на момент ДТП і по теперішній час останній проживав та проживає за межами України- в Ізраїлі, і жодного разу до України з 07.11.2020 не приїздив. Натомість останній повідомлявся регулярно про хід досудового розслідування та йому роз`яснювалось право бути потерпілим по кримінальному провадженню, на визнанні його потерпілим ОСОБА_11 не наполягав та електронною поштою 06.10.2022 направив заяву про відмову в залученні його потерпілим. За таких обставин, в обвинувальному акті не зазначено жодного з живих потерпілих. Також зауважили, що особа набуває процесуального статусу обвинуваченого після передачі до суду обвинувального акта щодо неї. Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які згідно з ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правову кваліфікацію та юридичне формулювання обвинувачення закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду. Всі обставини, які зазначила сторона захисту в клопотанні про повернення обвинувального акту, можливо встановити під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до припису п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт(підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування та засвідчується його завершення), який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Так, відповідно до положень п.3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Як вбачається із змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000528 від 07.11.2020 року прокурор вважає встановленим факт загибелі 07.11.2020 потерпілого ОСОБА_8 від дій обвинуваченого ОСОБА_5 . Таким чином, потерпілим у даному провадженні може бути особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї ОСОБА_8 , яка подала заяву про залучення до провадження в якості потерпілого.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_9 , яка за інформацією Глобинського ВДРАЦС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління МЮ від 12.01.2023 вих. № 13/20.3-28 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 549 від 28.10.2021).

Заяву відповідно до ч.6 ст. 55 КПК України про залучення до провадження як потерпілого жодна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї ОСОБА_8 на день направлення обвинувального акту до суду не подала.

Діючий кримінальний процесуальний закон не зобов`язує слідчого або прокурора з власної ініціативи здійснювати пошук потерпілих та залучати їх до провадження. До того ж, суд має передбачену законом можливість залучити до судового розгляду потерпілих, у разі, якщо такі з`являться та звернуться з відповідною заявою.

Суд вважає необґрунтованим посилання сторони захисту на ту обставину, що із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що орган досудового розслідування вживав заходи щодо залучення близьких родичів померлого чи членів його сім`ї в якості потерпілих та не забезпечив реалізацію їхніх прав, передбачених ст. 55,56 КПК України, оскільки відповідно до ч.2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Разом з тим, листування з приводу вжиття заходів щодо залучення близьких родичів померлого чи членів його сім`ї в якості потерпілих не здійснюється у формі процесуальної дії та не оформлюється у формі процесуальних рішень, а тому не підлягає відображенню в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За приписами ч.2 ст.42 КПК України особа набуває процесуального статусу обвинуваченого після передачі до суду обвинувального акта щодо неї в порядку, передбаченому ст.291 цього Кодексу.

Підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Тобто суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту свідчить про те, що він містить анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Дійсно, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

З урахуванням того, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу, а системно-структурний аналіз норм КПК України доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, помилкове зазначення органом досудового розслідування в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_5 підозрюється, а не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, на переконання суду, жодним чином не вплинуло на процесуальний зміст цього документа, його правове значення та правильність сприйняття обвинуваченим саме як офіційного звинувачення органом досудового розслідування у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, отже не означає відсутність формулювання обвинувачення як обов`язкового елемента обвинувального акта відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору і не є перешкодою для призначення судового розгляду на його підставі, оскільки сам зміст обвинувального акта та формулювання обвинувачення виключають будь-які сумніви щодо статусу особи, яка отримала обвинувальний акт. Не можна вважати підозрюваною особу лише на тій підставі, що в обвинувальному акті міститься слово «підозрюється» замість «обвинувачується».

Щодо доводів сторони захисту в обвинувальному акті на докази та їх розкриття, а саме те, що в обвинувальному акті, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , які прокурор вважає встановленими та при формулюванні обвинувачення розкрито докази-висновки експертиз, то суд зазначає, що відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже докази зі сторони обвинувачення та зі сторони захисту досліджуються в судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження по суті, та лише після всебічного, повного й неупередженого дослідження доказів та всіх обставин кримінального провадження, суд у відповідності до ст. 94 КПК України приймає відповідне процесуальне рішення. Поняття доказів, належність та допустимість при визнанні відомостей доказами визначені у статтях 84-86 КПК України. Порядок дослідження доказів визначений у статтях 357-359 КПК України. Відтак посилання в обвинувальному акті на висновки експертиз не суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін.

За таких обставин, оскільки підстави для повернення обвинувального акта відсутні, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.06.2023 року.

Суддя ОСОБА_1