Справа № 646/2183/23
№ провадження 1-кп/646/346/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003577 від 13.12.2022за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петропавлівка, Куп`янського району Харківської області, заміжньої, яка має вищу освіту, має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

Під час судового засідання прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування прокурор посилалася на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальностіта може вчинити інше кримінальні правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно неї, просила про більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у його задоволенні просив відмовити.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та ч.3 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та може вчинити інше кримінальні правопорушення.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 111-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів та тяжких злочинів; 2) тяжкості покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у вчиненні злочину, оскільки санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не має тяжких хронічних захворювань або інвалідності; 4) дані про особу обвинуваченої, яка є заміжньою, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2023 стосовно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходуу виді тримання під вартою, строком до 01.06.2023. Ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , востаннє, строком до 15.09.2023.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою, з огляду на вірогідність переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачену ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та переховування від суду.

Суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового розгляду, на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченій запобіжного заходу не встановлено.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Суд відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою, оскільки остання обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3, ч.5 ст. 111-1 КК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 13 листопада 2023 року включно.

Строк дії ухвали до 13 листопада 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.09.2023.

Суддя: ОСОБА_1