Код суду 233 Справа № 233/1666/23
Вирок
Іменем України
19 травня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, старшого навідника 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який має на утримані малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 липня 2022 року №188 солдат ОСОБА_5 , солдат резервної роти, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08 липня 2022 року №148-РС на посаду старшого навідника 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 з 08 липня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій транспортного засобу зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п.2.3 б), п. 2.9 а), п.10.1, п. 11.1, п.11.3 та п.16.11 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16 , 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин:
В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира їхав старший солдат ОСОБА_9 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні.
Внаслідок вказаної події старший солдат ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ - струс головного мозку, травматичний перелом верхньої щелепи по ЛЕФОР1, забій кісток носу, які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та потребують для свого лікування термін більше ніж 21 доба (3 тижні),
Допущені солдатом ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 10.1, 11.1, 11.3, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості старшому солдату ОСОБА_9 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Додав, що того дня повернулись з бойового завдання, помились, поїли та трохи випили. Зателефонувало керівництво, надали команду йти за їжею, однак було далеко, тому вирішив під`їхати та сів за кермо, а ОСОБА_11 поруч спереді. Під час руху автомобіль занесло на зустрічну смугу під камаз. З цієї ситуації зробив належні висновки, не їхати за кермом коли випив навіть трохи. Потерпілий одужав та разом з ним зараз проходить службу. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що це на все життя буде йому урок.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286-1 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Мотиви призначення покарання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, який критично ставиться до скоєного, щиро розкаюється, сприяв під час досудового розслідування розкриттю злочину, має на утриманні дитину, позитивну характеристику за місцем проходження служби, враховуючи наявність декількох обставин які пом`якшують покарання, просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 286-1КК України з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 (один) рік.
Обвинувачений просив суворо не карати, зазначив, що рік це забагато, він більше користі приніс би як би продовжив служити.
Захисник просив врахувати обставини які характеризують особу обвинуваченого та призначити запропоноване прокурором покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З досудової доповіді щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні, вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб оцінюється як середній, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб).
Проте, суд не погоджується із вказаним висновком, оскільки, на думку суду, звільнення ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Частина 1 статті 75 КК України прямо вказує на неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем (за мобілізацією), а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 62, 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 основного покарання нижчого від найнижчої межі, ніж зазначено у санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, та заміни позбавлення волі строком на 1 рік на триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.
Щодо призначення додаткової покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.
Санкція ч. 1 ст. 286-1 КК вказує суду на обов`язковість призначення додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Таким чином, суд виходить із того, що ОСОБА_5 , сідаючи за кермо транспортного засобу, рухаючись в населеному пункті, не міг не розуміти, що він піддає загрозі як своє життя так і життя оточуючих, зокрема пасажира та інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи, що ОСОБА_5 грубо знехтував Правилами дорожнього руху, має посвідчення водія та право керування транспортним засобом, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 роки, саме таке додаткове покарання сприятиме його виправленню та дотриманню ним надалі Правил дорожнього руху.
Таким чином, зазначена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/2751-ІТ від 06 жовтня 2022 року, судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/105-22/3649-ІТ від 21.11.2022 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2022 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, у зв`язку з завершенням розгляду провадження арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.
На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання на приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/2751-ІТ від 06 жовтня 2022 року в сумі 1510,24 грн., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/105-22/3649-ІТ від 21.11.2022 року в сумі 1132,68 грн. а всього 2642,92 грн.
Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2022 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- автомобіль КАМАЗ 4310, шасі № НОМЕР_7 , військовий номер НОМЕР_5 , що належить військовій частині НОМЕР_8 , який повернуто під розписку від 07.09.2022 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повернути власнику військовій частині НОМЕР_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1