справа №642/2228/23
провадження № 1-кс/642/1853/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова:

у складі:слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові проведеному у режимі відеоконференції клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 погоджене заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000726 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про продовження строку досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання. В обґрунтування зазначено, що Другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000726 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Матеріали вказаного досудового розслідування було виділено постановою прокурора з кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України

Досудовим розслідування встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України, як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема положення статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократично, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Законом України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 визначено, що обороноздатність держави - здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі - рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування, як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООНвід 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується, як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Порушуючи вказані норми Президент рф ОСОБА_9 , а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам пп. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, та Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до Закону України від 22.05.2022 за № 2265-IX «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії рф як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що рф є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України.

У статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Одночасно у частині 4 вказаної статі зазначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини 1 статті 18 зазначеного Закону, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Так, згідно з наказом начальника Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 09.02.2021 № 76 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_6 переміщено на посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Вступаючи до лав Національної поліції України, 07.11.2015, ОСОБА_6 присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У період збройного конфлікту, 01.04.2022, збройними силами країни агресора рф окуповано м. Ізюм Харківської області.

У період часу з 01.04.2022 більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи на території міста Ізюм Харківської області, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою надання допомоги ворожій державі рф та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступив у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань рф.

В подальшому, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, ОСОБА_6 отримав від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками рф, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, тобто переходу на бік ворога, що виражалося у зайнятті ним посади в окупаційній адміністрації та здійсненні закликів до місцевого населення про перехід на бік ворога та запрошенні осіб на роботу до окупаційної адміністрації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 добровільно погодився активно співпрацювати з представниками окупаційної держави рф та у період часу з липня по серпень 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) був призначений окупаційною адміністрацією на посаду «начальник отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» з наданням робочого місця у адміністративному приміщенні, розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, 32.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, у серпні 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , знаходячись на території ринку м. Ізюм (Харківська область, м. Ізюм, в`їзд Ринковий, 3), у денний час доби, повідомив громадянину ОСОБА_11 про те, що обіймає посаду в окупаційній адміністрації та здійснив заклик до останнього перейти на бік ворога і також обійняти посаду в зазначеній адміністрації. При цьому, користуючись наданими повноваженнями, як представника окупаційної влади, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_11 про можливість «підібрати» йому посаду, проте, останній відмовився.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, 27.08.2022 ОСОБА_6 , діючи як «начальник отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», у письмовій формі звернувся до «и.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_12 » з проханням надати доступ до інформації про право власності на ставки та інші водні об`єкти на території Ізюмського району Харківської області, обґрунтовуючи це необхідністю проведення інвентаризації водних об`єктів.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади рф, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з рф, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

27.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.10.2022, який обіймав посаду начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та повідомив, що влітку 2022 року, коли він перебував у окупованому м. Ізюм Харківської області, на місцевому ринку зустрів ОСОБА_6 і останній повідомив, що працює начальником екологічного відділу і запропонував йому «підібрати» посаду, на що ОСОБА_11 відмовився; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.01.2023, який повідомив, що у період окупації працював у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» по вул. Покровській у м. Ізюм. В цій же будівлі, був розміщений відділ екології при окупаційній адміністрації, яким керував чоловік на ім`я ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 20.01.2023, який впізнав у ОСОБА_6 чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який керував відділом екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.02.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР ЮГ», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм, де також був кабінет «Екологія міста Ізюм» - підрозділу незаконної адміністрації. Начальником цього відділу був ОСОБА_16 , який працював у серпні 2022 року; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_6 як начальника відділу екології при окупаційній адміністрації; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17.02.2023, який повідомив, що влітку 2022 року, у період окупації м. Ізюм, працював сторожем у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. Там же був відділ екології при окупаційній адміністрації, в якому працював чоловік, якого свідок може впізнати; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_17 від 17.02.2023, який впізнав у ОСОБА_6 чоловіка, який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 26.01.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР» бухгалтером. Вказана організація була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. В цьому ж приміщенні був розташований відділ екології - підрозділ незаконної адміністрації, в кому працював чоловік, якого свідок може впізнати; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_18 від 26.01.2023, яка впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, що працював у відділі екології при окупаційній адміністрації; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_19 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_6 як чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , що у період з кінця липня 2022 року по початок вересня 2022 року працював у організації екології у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_20 від 23.01.2023, яка впізнала ОСОБА_6 як чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації м. Ізюм в Харківській області та виконував свої обов`язки у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; протоколом огляду приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 від 23.02.2023, в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема, полімерний скорозшивач з вставкою «Исходящие», з файлами, в одному з яких знаходиться «Служебная записка начальника отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_6 » на ім`я «И.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_12 » з підписом, виконаним від руки чорнилом синього кольору та приміткою «вх.№ 260 от 27.08.2022» на 1 (одному) арк; «Журнал регистрации исходящей корреспонденции» Отдела природных ресурсов и экологии (загальний зошит 96 арк.).

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 27.06.2023.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_21 від 17.05.2023, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 27.06.2023.

Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак завершити досудове розслідування в трьохмісячний строк, який закінчується 27.06.2023, не представляється можливим у зв`язку з тим, що в даному кримінальному провадженні необхідно виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин вказаного кримінального провадження.

Таким чином, завершити досудове розслідування до спливу зазначеного вище трьохмісячного строку не представляється можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження, оскільки під час подальшого розслідування необхідно виконати наступне: отримати в Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України висновок судової почеркознавчої експертизи, призначеної постановою слідчого від 01.06.2023; виконати вимоги ст. 290 КПК України та ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування.

Вирішення вказаних питань і проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій має суттєве значення для прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Строки проведення зазначених процесуальних дій не залежать від слідчого, оскільки експертизи проводяться експертною установою. При цьому, 01.06.2023, разом з постановою про призначення судової почеркознавчої експертизи до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичному центрі МВС України слідчим була надана частина оригіналів матеріалів кримінального провадження, які містять підписи ОСОБА_6 , що унеможливлює виконання вимог ст. 290 КПК України до проведення експертного дослідження, отримання висновку експерта та повернення матеріалів кримінального провадження органу досудового розслідування.

Результати перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій мають суттєве значення для встановлення наявності або відсутності складу злочину, правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення, тобто мають суттєве значення для досудового розслідування та судового розгляду.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини, закінчити досудове розслідування у трьох місячний строк неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували. Зазначили, що у слідчого було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисників.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, якими клопотання обґрунтовується, приходить до наступного.

Другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000726 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

27.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_21 від 17.05.2023, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 27.06.2023.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 27.06.2023.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, відповідно до ч. 4 ст. 219 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, однак завершити досудове слідство в трьох місячний строк, який закінчується 27.06.2023, не представляється можливим у зв`язку з тим, що в даному кримінальному провадженні необхідно виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що закінчити досудове розслідування в строк до 27.06.2023 не виявляється можливим унаслідок особливої складності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та вважає можливим продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 27.08.2023.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.219, 294, 295-1, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 погоджене заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку досудового розслідування - задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000726 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, внаслідок особливої складності кримінального провадження до п`яти місяців, тобто до 27.08.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1