Справа № 147/644/23
Провадження № 1-кп/147/71/23
ВИРОК

іменем України

29 червня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000047 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Тростянець Тростянецького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.03.2016 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

29.03.2016 Тростянецьким районним судом Вінницької області з врахуванням ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.06.2016 за ч.2, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

23.05.2017 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 289, ст. 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі;

08.07.2019 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, який вироком Вінницького апеляційного суду від 15.10.2019 скасований та ухвалений новий вирок, за яким засуджений за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі; 12.11.2020 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

22 березня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , помітив, як донька ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишила на полиці шафи у спальній кімнаті даного житлового будинку банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить сину ОСОБА_6 - ОСОБА_8 і яка знаходилась у користуванні ОСОБА_6 , та у нього виник умисел на викрадення даної банківської картки. Так, 24.03.2023 ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, дістав банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з полиці шафи, що знаходиться у спальній кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та помістив її собі до кишені кофти, в яку він на той час був одягнений, чим здійснив викрадення вказаної банківської картки.

22 березня 2023 року під час дії воєнного стану ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , забрав із полиці шафи, що знаходилась у спальній кімнаті даного житлового будинку, банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , після чого у нього виник умисел на крадіжку грошових коштів із даної картки. Так, ОСОБА_4 , який раніше дізнався про пін-код до цієї банківської картки, під час придбання з ОСОБА_6 продуктів в магазині, вирішив викрасти грошові кошти із банківської картки № НОМЕР_1 шляхом зняття готівки у банкоматі та безготівкового розрахунку в торгових мережах смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області. В подальшому ОСОБА_4 протягом дня 24.03.2023 здійснив зняття грошових коштів із належної ОСОБА_9 банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 у банкоматі АТ «Ощадбанк», що розташований на вул. Мічуріна в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області, на загальну суму 17500 грн., а також здійснив покупку різного роду товарів у магазині ТОВ «Наш Караван», що знаходиться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець, вул. Шкільна, буд. 18 та у магазині із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_10 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на загальну суму 6019 грн 10 коп., за які розраховувався викраденою банківською карткою, яка належить ОСОБА_8 , чим заподіяв ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 25 519 грн 10 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав та розповів про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому пояснив, що 23 березня 2023 року він був в с. Оляниця Гайсинського району в гостях у знайомої ОСОБА_11 . На полиці в кімнаті побачив банківську картку «Ощадбанку», яка належить ОСОБА_12 - сину ОСОБА_13 . Та взяв її без дозволу. Він знав пін-код від карти, оскільки перед цим 22 березня 2023 року він ходив в магазин в с.Оляниця та розраховувався цією картою. Карту він взяв з метою зняти з неї кошти. Гроші з карти він знімав з банкомату «Ощадбанку» біля базару в смт Тростянець, спершу він зняв 500 грн, потім 10000 грн та по 1000 грн, всього близько 20000 грн, після цього він пішов і купив телефон «Самсунг» чорного кольору в магазині «Смартшоп» в смт Тростянець, що біля магазину «АТБ», вартість телефона близько 5000 грн. При цьому він розрахувався карткою ввівши її пін-код. Після цього він поїхав в м. Тульчин автобусом, в якому розраховувався коштами, які зняв з картки. З м. Тульчин поїхав до жінки в смт Тиврів на таксі, в якому розраховувався готівкою в сумі 2000 грн. Дружині дав 4000 грн. Віддав борг ОСОБА_14 в сумі 8000 грн. Цього ж дня з ОСОБА_15 на таксі він поїхав у Тростянець та заплатив 3000 грн. Після цього знову поїхав в смт Тиврів на таксі та як оплату залишив телефон, який придбав напередодні. 24 березня 2023 року до нього приїхали працівники поліції і він добровільно віддав картку. У вчиненому щиро кається та просить суворо не карати.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена в повному обсязі. ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, вину визнає. Потерпілий позов не заявляв, шкода не відшкодована. Просить визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України - 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з дня набрання вироком законної сили. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили. Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дати його затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 25.03.2023 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Також просить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судової трасологічної експертизи в сумі 1132 грн. 68 коп. Вирішити долю речових доказів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Вважає, що відсутній рецидив злочину як обтяжуюча обставина, оскільки наявна кваліфікуюча ознака повторність. Також зазначає, що покарання, яке просить призначити прокурор є занадто суворим, а тому вважає, що за ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 варто призначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Щодо запобіжного заходу, то покладається на розсуд суду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 357 КК України та за ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 : викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, та таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком (ч.1 ст. 357 КК України) та тяжким злочином (ч.4 ст. 185 КК України), суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення злочинів і їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, не працює, а також те, що завдана злочинами шкода не відшкодована, позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання. Згідно з висновком викладеним у досудовій доповіді щодо обвинуваченого, складеної на виконання ухвали суду, дослідження інформації, що характеризує ОСОБА_4 за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчить про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Обставиною яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Відсутність обставин, які обтяжують покарання. Щодо рецидиву злочинів, як обтяжуючої покарання обставини, як про це вказано в обвинувальному акті, то варто звернути увагу на наступне. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» пункт 1 частини першої статті 67 КК передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України та остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з протоколом затримання від 25 березня 2023 року ОСОБА_4 був затриманим 25 березня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України та 27 березня 2023 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, який в подальшому було продовжено.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 з 25 березня 2023 року був затриманим та перебуває під вартою, то останньому з врахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, то вказаний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1132,68 грн.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених:

ч.1 ст. 357 КК України та признати йому покарання у виді двох років обмеження волі;

ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 25 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 1132,68 грн. (одна тисяча сто тридцять дві гривні 68 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року на: банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 належну ОСОБА_8 ; куртку чорного кольору типу бомбер, навушники провідні типу «вкладиші» чорного кольору без візерунків та маркувальних позначок, грошові кошти у сумі 7 грн. купюрами 2 грн. - 2 шт. та 1 грн. - 3 шт., повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 22.03.2023 для проходження медичного огляду складену на ім`я ОСОБА_4 , власником яких є ОСОБА_4 .

Речові докази:

банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 належну ОСОБА_8 повернути потеріплому ОСОБА_8 ;

куртку чорного кольору типу бомбер, навушники провідні типу «вкладиші» чорного кольору без візерунків та маркувальних позначок, грошові кошти у сумі 7 грн. купюрами 2 грн. - 2 шт. та 1 грн. - 3 шт., повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 22.03.2023 для проходження медичного огляду складену на ім`я ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ;

CD-R диск із відеозаписами «0040» розміром 39 445 КБ, «0040» розміром 30 397 КБ, відзнятими у приміщенні магазину ТОВ «Наш караван»», що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та CD-R диск із відеозаписом із назвою «IMG 2082» розміром 679 МБ, відзнятий у приміщенні магазину із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_10 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1