Справа № 183/5859/23
№ 1-кс/183/1877/23

У Х В А Л А
До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання прокурора про арешт майна.
В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 травня 2023 року близько 13-18 години ОСОБА_4 , каеруючи автомобілем марки «Mercedes Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М18 на 203 км на стаціонарному посту поліції розташованому на території Піщанської ОТГ Новомосковського району Дніпропетровської області був зупинений для перевірки документів. Під час перевірки документів у водія було виявлено, що водійське посвідчення серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорії: «В», «С», «С1» на ім`я ОСОБА_4 , яке він пред`явив працівникові поліції. Під час перевірки вказаного посвідчення встановлено що посвідчення серії НОМЕР_2 видано на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто посвідчення яке використовує ОСОБА_4 є підробленим.
11 травня 2023 року слідчим проведено огляд місця події, під час якого посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорії: «В», «С», «С1» на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час огляду вилучене до Новомосковського РВП.
Згідно відповіді територіального сервісного центру МВС №1246 від 12.05.2023 року гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія взагалі не отримував.
В судове засідання прокурор не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Інші учасники судового розгляду також в судове засідання не з`явилися.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене під час огляду місця події ділянки місцевості на 203 км траси М-18 посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорії: «В», «С», «С1» на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та опечатане у спец. пакет № KIV2136708 та вилучений до Новомосковського РВП,відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, є речовими доказами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і його арешт, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказам і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 110, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт з забороною розпорядження та користування на посвідчення водія вилученого 11 травня 2023 року під час огляду місця події ділянки місцевості на 203 км траси М-18 в період часу з 14-45 години по 15-20 годину, у ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), а саме на: посвідчення водія, серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорії: «В», «С», «С1» на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виконання ухвали покласти на слідчого/дізнавача.
Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1