СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5504/20
пр. № 1-кп/759/148/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0000832, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2020 року

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі; вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2022 за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції зазначене кримінальне провадження,

встановив:

ОСОБА_4 10.02.2020 приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку №25 по вул. Львівська в м. Києві, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 , завдавши останній майнову шкоду на загальну суму 2310 гривень.

Так, ОСОБА_4 10.02.2020 у невстановлений час на веб-сайті знайомств «Badoo» за допомогою мобільного додатку, познайомився з ОСОБА_10 і домовився з нею про зустріч в цей день біля станції метро «Житомирська» в м. Києві. В цей же день 10.02.2020 приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 біля станції метро Житомирська» в м. Києві зустрівся з ОСОБА_10 і спілкуючись між собою прослідували до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 , не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища вирішив заволодіти сумкою ОСОБА_10 та майном, яке в ній знаходиться.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_4 10.02.2020 приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку №25 по вул. Львівська в м. Києві, усвідомлюючи те, що жінка подолати його наміри не зможе, відкрито викрав жіночу сумочку, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходилось наступне майно ОСОБА_10 : мобільний телефон «Ксіомі» синього кольору, вартістю 2300 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, та речі, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності: ключі від квартири та місця роботи, паспорт громадянки України на прізвище потерпілої та ідентифікаційний код на прізвище потерпілої, а всього майна на загальну суму 2310 грн.

Заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_10 . ОСОБА_4 разом з майном останньої з місця злочину втік.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив в суді обставини відкритого викрадення 10.02.2020 у вечірній час майна потерпілої, з якою він познайомився того ж дня на веб-сайті знайомств «Badoo» та зустрівся біля станції метро "Житомирська" в м. Києві: мобільного телефону «Ксіомі», ключів, паспорта та ідентифікаційного коду, які знаходилися у сумочці потерпілої ОСОБА_10 , не заперечував вартість та обсяг викраденого майна.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були досліджені та перевірені судом в ході судового розгляду.

Відповідно даних протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.02.20220 року прийняту від ОСОБА_10 , 10.02.2020 року в 19-30 год. біля будинку №25 по вул. Львівська в м. Києві невідома особи викрала в неї сумку в якій були документи та мобільний телефон.

Відповідно даних протоколу огляду місця події, та схеми до нього від 10.02.2020 року, що був складений у присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_10 місцем огляду є сходинки підземного переходу (вихід № 2), які розміщені в метрополітені ст. м. Житомирська, на яких перебуває громадянка, яка представилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що саме в цьому місці 10.02.2020 року коли вона рухалась до входу в метро та тримала в правій руці свою жіночу сумочку, до неї підійшов невідомий їй чоловік та вирвав в неї з рук сумочку та побіг в приміщення метрополітену.

Відповідно даних протоколу огляду місця події та ілюстративної таблиці до нього від 18.02.2020 року, що був складений у присутності понятих, за участю ОСОБА_4 місцем огляду є службовий кабінет № 211 за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 109 на другому поверсі. Під час проведення огляду в кабінеті присутній ОСОБА_4 , якому у присутності понятих задано питання чи має він речі, які належать ОСОБА_10 , на що останній видав добровільно речі, а саме: жіночу сумку чорного кольору в середині якої знаходились мобільний телефон «Ксіомі» синього кольору, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», ключі від квартири та місця роботи, паспорт громадянки України, медична книжка, свідоцтво про шлюб, копія свідоцтва про народження та ідентифікаційний код на прізвище ОСОБА_10 , блокнот бордового кольору. Крім того, ОСОБА_4 добровільно видав пристрій ззовні схожий на пістолет з написом «Шмайсер» та магазин до нього.

Враховуючи викладене, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт в максимальних межах, передбачених санкцією частини статті

Оскільки ОСОБА_4 вказаний злочин вчинив до постановлення вироку Дніпровського районного суду в м. Києві від 09.07.2020 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. З урахуванням викладеного, суд вважає, що цей вирок, та вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2022 року, слід виконувати окремо.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду в м. Києві від 09.07.2020 року у виді 2 (двох) років обмеження волі, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 15.11.2022.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки - виконувати самостійно.

Речові докази по справі - мобільний телефон «Ксіомі» синього кольору, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», ключі від квартири та місця роботи, паспорт громадянки України на прізвище ОСОБА_10 та ідентифікаційний код на прізвище ОСОБА_10 - залишити потерпілій ОСОБА_10 за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1