26.06.2023 Єдиний унікальний № 371/877/23
провадження № 1-кс/371/205/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

26 червня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/877/23

Провадження № 1-кс/371/205/23

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000181, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2023 року за ст. 121 ч. 2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Клопотання подано слідчому судді 26 червня 2023 року.

Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.

Підтвердженням вручення копій клопотання та доданих до нього документів підозрюваному є розписка про їх отримання 26 червня 2023 року о 13 год. 00 хв. та його захиснику ОСОБА_7 26 червня 2023 року о 12 год. 10 хв.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 повідомив, що наявні підстави для розгляду клопотання.

За обставинами кримінального правопорушення, викладеними у клопотанні, ОСОБА_6 підозрюється у заподіянні ОСОБА_8 умисних тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть вказаної особи, наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховування, або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний не заперечив факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , проте вказав, що не спричиняв ушкоджень, які потягли смерть вказаної особи, тому підозру не вважає обґрунтованою, заперечує щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного просив у задоволенні клопотання відмовити. Вказав, що клопотання є необґрунтованим, жодний із наведених прокурором ризиків не підтверджений належними та достатніми доказами. Немає підстав вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від суду, його попередня поведінка говорить про інше, він сам викликав працівників поліції на місце події, маючи можливість сховатися від них. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він також не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.

Послався на рішення Європейського суду з прав людини:

У справі «Бойченко проти Молдови» від 11 липня 2006 року № 41088/05, за яким «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу»;

У справі «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року № 7064/05, згідно з мотивами якого «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

У зв`язку з цим, вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде недостатнім для запобігання ризикам.

У письмовому клопотанні вказав, що вважає наявними підстави для застосування, у відповідності до частиною 4 статті 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. В судовому засіданні уточнив, що з підстав необґрунтованості підозри у задоволенні клопотання належить повністю відмовити.

Оцінка змісту клопотання, наданих матеріалів та доводи учасників судового провадження вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

23 червня 2023 року за фактом виявлення у ямі, на огороді, за адресою: АДРЕСА_1 , без ознак життя тіла ОСОБА_8 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 внесені відомості про кримінальне правопорушення, розпочато досудове розслідування.

Ці обставини підтверджені даними Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом клопотання та доводами прокурора, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 21 червня 2023 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він повернувся до свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після тимчасових підробітків.

Підійшовши до вхідних дверей житлового будинку, він виявив, що вони зачинені. Вирішив постукати у вікно, щоб розбудити ОСОБА_9 , з якою проживав однією сім`єю, щоб та відчинила йому вхідні двері в будинок.

Підійшовши до вікна, із будинку почув крик ОСОБА_9 . Застосовуючи фізичну силу, шляхом пошкодження вхідних дверей ногою, він відчинив двері в житловий будинок, зайшов у вітальну кімнату, на підлозі помітив ОСОБА_8 , який лежав без одягу. Поряд з ним на підлозі знаходилась ОСОБА_9 . На ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з мотивів ревнощі, він вирішив заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого останній впав на підлогу будинку. Він взяв ОСОБА_8 за ліву руку та поволік з будинку на вулицю. Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння перед житловим будинком, ОСОБА_6 наніс близько 3-4 удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 в той час, коли останній намагався піднятися. Від отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 впав не землю. Після цього, за допомогою невстановленого органом досудового розслідування тупого предмету, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 удари в область грудної клітки, тим самим завдавши останньому фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.

Від дій підозрюваного ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 38 від 24 червня 2023 року, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок шоку, численних переломів ребер, закритої тупої травми грудної клітки.

ОСОБА_6 24 червня 2023 року було затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24 червня 2023 року.

24 червня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, за дії, які були вчинені ним 21 червня 2023 року і полягали у заподіянні ОСОБА_8 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

Прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, яке потягло смерть ОСОБА_8 .

Такі дані містяться в письмових матеріалах кримінального провадження, копії яких додані до клопотання.

Згідно протоколу огляду місця події від 23 червня 2023 року, на земельній ділянці, напроти входу до житлового будинку, поряд із закинутою ямою для зберігання буряків, виявлено належні покійному ОСОБА_8 спортивні штани. Неподалік штанів виявлено належні покійному ОСОБА_8 зв`язку ключів. Поряд з виявленими штанами, на відстані 40 см від них в бік домоволодіння, виявлено яму у землі розмірами 100x70 см, при огляді якої виявлено труп чоловічої статі, яким виявився ОСОБА_8 . Між входом до подвір`я та будинком, біля труби виявлено велосипед, на передньому багажнику якого, в корзині для речей виявлено належні покійному ОСОБА_8 пару кросівок, теніску, труси та мобільний телефон.

За змістом протоколу обшуку від 26 квітня 2023 року, під час невідкладного обшуку, житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , у приміщенні будинку виявлено одяг підозрюваного та його взуття, в якому він був одягнений і взутий на час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 зі слідами, схожими на кров та ґрунт. На подвір`ї домоволодіння за вказаною адресою, за житловим будинком виявлено частини дерев`яного стільця з бильцем.

Такі обставини підтверджуються даними доданих до клопотання копій протоколів слідчих дій: протоколу огляду місця події від 24 червня 2023 року, протоколу обшуку від 26 червня 2023 року.

24 червня 2023 року труп ОСОБА_8 було оглянуто судово-медичним експертом, за результатами огляду виявлено, що до смерті вказаної особи призвів шок, численні переломи ребер, закрита травма грудної клітки, ушкодження внаслідок контракту з тупим предметом.

За даними лікарського свідоцтва про смерть, причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита тупа травма грудної клітки.

Ці обставини підтверджені даними протоколу огляду трупа від 24 червня 2023 року, лікарського свідоцтва про смерть № 38 від 24 червня 2023 року.

Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , підтвердила допитана як свідок ОСОБА_9 , які саме тілесні ушкодження завдавалися та в які частини тіла не вказала.

Свідок ОСОБА_10 показала, що від ОСОБА_6 вона довідалася про те, що коли він «відбивав» ОСОБА_8 від її доньки ОСОБА_9 , то завдав йому декілька ударів в область живота та декілька ударів наніс в праву та ліву щічну область голови. На її питання щодо вбивства ОСОБА_8 вказаного факту не визнавав.

Свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що підозрюваний під час спілкування з ним та

ОСОБА_10 , яке мало місце після події кримінального правопорушення, нервував, не відповідав на його запитання.

Допитані в ході досудового розслідування свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не підтвердили тих обставин, що були очевидцями подій, які мали місце на подвір`ї будинку.

Такі обставини підтверджені даними протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від 24 червня 2023 року.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає таке.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На підставі встановлених вище обставин, слідчий суддя погоджується з твердженнями про те, що ОСОБА_6 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Частина 2 ст. 121 КК України встановлює відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлені переконливі факти, на підставі розумної оцінки яких можливо визнати причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину вірогідною.

Попередня правова оцінка зібраних на момент подання клопотання про застосування запобіжного заходу доказів сторони обвинувачення вказує на ті обставини, що підозра за ст. 121 ч. 2 КК України є обґрунтованою, в розпорядженні слідчого є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

На цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей, лише визначив, що причетність ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

З огляду на викладене, мотиви захисника щодо невинуватості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відсутності у розпорядженні слідчого достатніх доказів, які вказують на всі обставини кримінального правопорушення, відсутності предмета, за допомогою якого могли бути завдані тілесні ушкодження, які спричинили смерть особи, не є переконливими.

Мотиви слідчого судді щодо ризиків є наступними.

Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду, та знищення, сховання або спотворення предмету, за допомогою якого ОСОБА_8 могли бути завдані тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, та який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя виходить із такого.

Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_13 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється передбачає покарання у виді позбавлення волі та строк від семи до десяти років, що згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Тому, на переконання слідчого судді, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя не виключає можливості виїзду ОСОБА_13 на тимчасово окуповану територію України, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного збільшуються можливості для ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Зіставлення можливих для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі, переконують слідчого суддю у тому, що ризик переховування ОСОБА_13 від органів досудового розслідування та/або суду є достатньо вірогідним.

Обґрунтовуючи існування ризику знищення, ховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурор вказав, що від початку досудового розслідування пройшло декілька днів, тому у розпорядженні сторони обвинувачення зібрані не всі докази, якими вони планують доводити вину ОСОБА_13 , зокрема, не встановлено яким саме предметом були заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили смерть особи.

З огляду на це, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_13 , ймовірно може сховати, знищити або спотворити, або за його ініціативою це буде вчинено, важливі для кримінального провадження речі, які на цій стадії кримінального провадження ще не були одержані та належним чином зафіксовані органом досудового слідства. Тому, існування цього ризику слідчий суддя визнає спроможним.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання.

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_13 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків. Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених ризиків, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховує наступні обставини:

1) вагомість наданих прокурором доказів на підтвердження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_13 у разі його визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк від скми до десяти років;

3) вік підозрюваного 26 років. Стан здоров`я ОСОБА_13 , та наявність хвороб, про які слідчий суддя не зазначатиме з огляду на необхідність збереження лікарської таємниці;

4) підозрюваний розлучений, проживає однією сім`ю з ОСОБА_9 ;

6) ОСОБА_13 раніше не судимий;

7) даними про повідомлення ОСОБА_13 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя не володіє.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_13 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_13 .

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, враховав наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст 121 ч. 2 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим. Домашній арешт, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, які мають та можуть мати статус свідка у кримінальному провадженні, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що щодо ОСОБА_13 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, то підстави для визначення застави відсутні.

Під час розгляду клопотання захисник наводив й інші аргументи, які жодним чином не свідчать про помилковість висновків, до яких дійшов слідчий суддя у цій ухвалі.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000181, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2023 року за ст. 121 ч. 2 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миронівка Київської області, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 24 червня 2023 року.

Строк дії ухвали - до 24.00 години 22 серпня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1