ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м.Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир кримінальне провадження №0000689 від 22 червня 2023 про обвинувачення:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Острів

Володимирецького району Рівненської області,

українця, громадянина України, освіта середня,

одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина,

працюючого трактористом ФГ «АІС АГРО»,

проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Навесні 2023 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_4 вирішив засіяти соєю земельну ділянку площею 0, 2161 га, розташовану в межах охоронної зони - прибережної захисної смуги річки «Золотуха», що за межами с. Зоря Володимирського району Волинської області.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , навесні 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, шляхом використання сільськогосподарської техніки - трактора, розорав та в подальшому засіяв соєю земельну ділянку, площею 0, 2161 га, розташовану в межах охоронної зони - прибережної захисної смуги річки «Золотуха», що за межами с. Зоря Володимирського району Волинської області, яка межує із земельними ділянками :04:001:0636 площею 1,5577 га та :04:001:0791 площею 1,4303 га, що знаходяться в оренді ФГ «АІС- АГРО».

Усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, умисно, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі. (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, згідно з якими, навколо водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються навколо водойму здовж урізу води шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,3087 га, в тому числі земельну ділянку прибережної захисної смуги річки «Золотуха» площею 0.2161 га, тобто в межах охоронної зони земель водного фонду, яка нікому не надана у власність чи користування та розташована за межами с. Зоря Володимирського району Волинської області.

Так, ОСОБА_4 за допомогою сільськогосподарської техніки - трактора та іншого сільськогосподарського обладнання, засіяв соєю вказану земельну ділянку, при цьому достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка у встановленому порядку у володіння і користування йому не надавалась та не передавалась у власність або оренду, тобто за відсутності правочину щодо таких земельних ділянок.

До початку підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні між прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 ,14 липня 2023 року укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Сторони погоджуються на те, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Сторони узгодили призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 згоден на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Речові докази - відсутні. Процесуальні витрати - відсутні. Цивільні позови не заявлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000689 від 22 червня 2023, укладену 14 липня 2023 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні. Цивільні позови не заявлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1