Провадження №11-кп/824/230/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Ігорка Красноярского р-ну Тульської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

- 24.06.1998 Харцизським місцевим судом Донецької області, за ч.3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України (редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 17.05.2001 Харцизським місцевим судом Донецької області, за ст. 17, ч.3 ст. 81, ст. 43 КК України (редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

- 29.08.2006 Петрівським міським судом м. Донецька, за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

- 22.03.2012 Харцизським місцевим судом Донецької області, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 28.08.2020, близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 діючи умисно та за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 перебуваючи неподалік будинку № 3 по вул. Тулузи в місті Києві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явноi неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, використовуючи заздалегідь пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив хуліганські дії, які виразились в заподіянні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Так, 28.08.2020, близько 18 годин 50 хвилин, ОСОБА_7 рухаючись по вул. Тулузи в напрямку бульв. Ромена Ролана в м. Києві, за кермом свого легкового автомобіля марки «Skoda Oktavia» д.з. НОМЕР_1 , в салоні якого також перебував його товариш, ОСОБА_8 , порушуючи правила дорожнього руху України, створив аварійну ситуацію проїжджому автомобілю марки «Renault Kengo» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням якого знаходився ОСОБА_10 разом з пасажирами ОСОБА_9 та своїм батьком ОСОБА_10 .

У зв`язку з виниклою обстановкою, вище вказані автомобілі зупинились, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з салону свого автомобіля, підійшли до автомобіля марки «Renault Kengo» д.з. НОМЕР_2 , з салону якого вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відразу після цього, між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 розпочався словесний конфлікт, в ході якого останні, знаючи, що в багажному відділі їхнього транспортного засобу знаходиться предмет ззовні схожий на дерев`яну биту, вирішили нанести тілесні ушкодження вище вказаним пасажирам автомобіля марки «Renault Kengo» д.з. НОМЕР_2 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 пішли до багажного відділення свого автомобіля, з якого ОСОБА_7 дістав предмет ззовнi схожий на дерев`яну биту, передав його до рук ОСОБА_8 відразу після чого наблизились до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на відстань витягнутої руки, діючи умисно та групою осіб, усвідомлюючи, що знаходяться у громадському місці, в присутності сторонніх громадян, нехтуючи загальнолюдськими правами і нормами моралі, використовуючи незначний привід конфлікту, дiючи без будь-якої потреби, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю та брудною лайкою, використовуючи предмет ззовні схожий на дерев`яну биту, почали наносити останнім хаотичні удари по всьому тілу вказаним предметом та кулаками своїх рук, при цьому по черзі використовуючи дерев`яну биту на двох, передаючи її один одному, в результаті чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дані хуліганські дії тривали приблизно 5 хвилин та були припинені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після того, як останні отримали бажаний результат.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати,ухвалити новий вирок, яким змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення і визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що не погоджується з даним вироком, оскільки не вчиняв інкримінованого йому правопорушення.

Звертає увагу, що в ході судового розгляду не з`ясовано обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону злочину, не вжито заходів щодо перевірки показань заінтересованих учасників провадження, що покладені в основу судового рішення. Обвинувачення ґрунтується на припущеннях, не досліджено версію обвинуваченого. Таким чином допущено неповноту судового розгляду.

Крім того, існує невідповідність судового рішення фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; наявні суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду.

Стверджує, що конфлікт виник у зв`язку із створенням потерпілими аварійної ситуації на дорозі, у нього не було мотиву безпричинно завдавати потерпілим тілесних ушкоджень. Вважає, що даний злочин слід кваліфікувати як злочин проти особи, потерпілі отримали легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи, що містяться в матеріалах справи.

До того ж, в ході розгляду справи сторона захисту просила суд першої інстанції визнати протокол огляду місця події, який фактично був обшуком автомобіля недопустимим доказом, оскільки після проведення огляду автомобіля, ні прокурор, ні слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, тобто цей доказ є таким, який отримано з порушенням вимог закону, крім того, визнати недопустимими всі похідні від нього докази, зокрема, постанову про визнання речовим доказом, проте суд першої інстанції клопотання сторони захисту не врахував.

Також обвинувачений зауважує, що місцевий суд посилається на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року відносно ОСОБА_11 , в якому засуджений ОСОБА_11 повністю визнав свою вину, що він разом з ОСОБА_7 наносили потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 удари битою та підтвердив фактичні обставини справи, зазначені в обвинуваченні. Проте, у даному вироку зазначено зовсім інше, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам вчинення злочину, але ОСОБА_11 зробив це, оскільки з битою бігав саме він і це зафіксовано на відео доказах, які наявні в матеріалах справи. Суд першої інстанції у вироку щодо ОСОБА_7 не зазначив, що у вироку відносно ОСОБА_11 було застосовано положення ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто всі інші докази по справі не досліджувалися. ОСОБА_7 битою нікого не бив, у справі немає жодного доказу того, що саме ОСОБА_7 бив потерпілих битою, після удару битою по обличчю не могли б утворитися легкі тілесні ушкодження, ці ушкодження мали б зовсім інший ступінь тяжкості та інші наслідки щодо розладу здоров`я.

Крім того, зазначає, що у висновку експерта не зазначено механізм нанесення тілесних ушкоджень, а саме, що ці ушкодження було нанесено саме битою.

Обвинувачений стверджує, що заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлених особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив мотив вчинення протиправних дій - єдиним мотивом ОСОБА_7 на вчинення протиправних дій у виді завдання потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасних розлад здоров`я, була особиста неприязнь ОСОБА_7 до потерпілих у зв`язку із порушенням ними правил дорожнього руху, створенням аварійної ситуації на дорозі та їх агресивна поведінка.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину частково, а саме у завданні потерпілим легких тілесних ушкоджень і що він готовий був відшкодувати моральну та матеріальну шкоду, проте цивільні позови потерпілими не були заявлені.

Також суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував характеризуючі обставини відносно обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_7 працює, одружений, разом із дружиною ОСОБА_12 подружжя виховує 5-ро дітей. Родина має соціальний статус багатодітної родини, діти перебувають на повному забезпеченні та утриманні ОСОБА_7 . Згідно довідки з місця роботи ОСОБА_7 з серпня 2022 офіційно працює у ТОВ «Альтаїр Україна» на посаді менеджера з продажу та отримує заробітну плату у сумі 6700 грн. Згідно консультаційного висновку про стан здоров`я від 11.08.2022, виданого ДОЗ КОДА КНП КОР «КОНІВД» (м. Київ, вул. Багговутівська, 1), ОСОБА_7 хворіє на ВІЛ та пожиттєво приймає медичні препарати.

Обвинувачений повідомлявся про день та час апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, однак, до суду апеляційної інстанції не з`явилась.

З огляду на те, що участь обвинуваченого у даному кримінальному провадження згідно норм КПК України не є обов`язковою, колегія суддів уважає за можливе розглянути справу у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді,пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів, перевіривши в межах апеляційної скарги матеріали даного кримінального провадження вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні надав, що дату, коли це сталося, він точно не пам`ятає, однак подія була в світлу пору доби. Він їхав з роботи з своїм товаришем ОСОБА_10 , син якого отримав права на керування автомобілем і який був за кермом. Біля кафе «Вікторія», по вул. Тулузи в м. Києві, водій «Шкоди» різко «підрізав» і зупинився. Потім обвинувачений ОСОБА_7 , який був за кермом того автомобіля та пасажир вийшли з автомобіля, достали биту, підійшли до них та між ними почалась словесна перепалка. В цей час коли він думав, що все закінчилось, обвинувачений вдарив його рукою по носі один раз, а його товариш вдарив битою по спині, все це супроводжувалось нецензурною лайкою. Люди, які були поруч викликали поліцію. Обвинувачений ОСОБА_7 та його товариш були в алкогольному сп`янінні.

- показами потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що подія відбулась в п`ятницю 28.08.2020 року. Вони на автомобілі виїжджали з провулку на вулицю Тулузи навпроти кафе «Вікторія» в м. Києві. За кермом був його син. Ніяких перешкод автомобілю, яким керував обвинувачений ОСОБА_7 вони не чинили. Коли вони повернули, обвинувачений почав їм позаду сигналити, і до цього часу він не може збагнути чому обвинувачений почав тоді сигналити. Також повідомив в судовому засіданні, що ДТП ніякого не було, це було зафіксовано органами поліції. Вони, рухаючись правою стороною по вул. Тулузи і в цей час обвинувачений ОСОБА_7 по лівій смузі громадського транспорту, а саме по смузі зустрічного руху їх обігнав і автомобіль поставив по діагоналі і проїхати вони не могли в жодну із сторін. Перший з машини вийшов ОСОБА_9 і почалась словесна перепалка між ними. Коли обвинувачений разом з своїм колегою почали відкривати багажник, вони з сином вийшли з машини, якому він сказав, щоб той викликав поліцію. Биту бачив спочатку в руках обвинуваченого ОСОБА_7 , а потім в руках його товариша. Пояснив, що від дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його товариша зазнав перелому кісток носа, забої тулуба, була пошкоджена трохи нирка. Три дні вони разом з ОСОБА_9 перебували в лікарні.

- показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що подія відбулась в кінці серпня 2020 року. Він разом з батьком ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виїжджали з перехрестя на вулицю Тулузи в м. Києві, а позаду їхав обвинувачений ОСОБА_7 на машині, який обігнав їх по смузі громадського транспорту, перегородив дорогу і вони не змогли продовжувати рух і включили стоп - сигнал. Після цього вийшов з машини напарник обвинуваченого, який сидів на пасажирському сидінні, а потім його батько, після чого почалася словесна перепалка з між ними. В цей час обвинувачений ОСОБА_7 витяг биту чорного кольору з білим надписом із свого автомобіля і передав її своєму напарнику, який почав цією битою бити його батька - ОСОБА_10 . Він припаркував машину в належному місці та побачив, що в його батька та у ОСОБА_9 вже були зламані носи, а напарник обвинуваченого з битою втікав від його батька та ОСОБА_9 , а він почав в цей час знімати дану подію на відео, яке передав працівнику патрульної поліції. Коли вже після даної події всі чекали поліцію, напарник обвинуваченого пішов в магазин, купив сигарети та алкогольні напої і почали їх розпивати та ділитися сигаретами з людьми які там були. Потім прибула поліція почала складати протоколи, викликали слідчо-оперативну групу, перевірили на Драгері обвинуваченого та напарника, в результаті чого, як він зрозумів, результати виявилися позитивними і вищими за норму. Биту після огляду вилучали. Також пояснив, що за кермом автомобіля був він та впевнився, що не створює нікому перешкоди, почав виїжджати на вулицю Тулузи, а обвинувачений рухався зліва від нього. Поліцію та швидку допомогу викликав він.

Також, на підтвердження встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано послався на докази, дослідженні безпосередньо в судовому засіданні:

- дані протоколу огляду місця події та схема до нього від 28.08.2020 року, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, 6 в м. Києві, в ході якого було вилучено предмет, схожий на биту (а.пр.63-66)

- постанову про визнання речових доказів від 29.08.2020 року, відповідно до якої предмет ззовні схожий на биту визнано речовим доказом (а.пр.67).

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого, за фотознімками від 18.11.2020 року, потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка скоїла відносно нього злочин (а.пр.68-69).

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого 18.11.2020 року потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка скоїла відносно нього злочин (а.пр.71-72);

- дані висновку експерта № 042-1525-2020 вiд 13.11.2020, відповідно до якого, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми носа у вигляді перелому кісток носа справа без зміщення уламків; 3 синця-на повіках лівого ока з переходом на підочну ділянку, на лівій боковій стінці живота, зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок, які за критерієм розладу здоров`я відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (т.1, а. пр.74-80);

- дані карти виїзду швидкої медичної допомоги від 28.08.2020 року, відповідної до якої 28.08.2020 року був виїзд бригади швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно потерпілого ОСОБА_10 , у якого були виявленні тілесні ушкодження (а.пр.81);

- дані довідки відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17, відповідно до якої, ОСОБА_10 встановлено діагноз: травма, перелом кісток носа, ЗТК, забій грудної клітини, забій лівої нирки, забій та садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок (а.пр.82).

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2020 року, відповідного до якого, потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка скоїла відносно нього злочин (а.пр.86-87);

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2020 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка скоїла відносно нього злочин (а.пр.90-91);

- дані висновку експерта № 042-1524-2020 від 12.11.2020, відповідно до якого ОСОБА_9 отримав зміщення уламків, синців на повіках обох очей; закритої травми поперекової травми носа: перелому кісток носа без ділянки: забою лівої нирки легкого ступеню з явищами мікрогематурії, синця в лівій підлопатковій ділянці, які за ступенем розладу здоров`я відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (т.1, а. пр.92-97);

- дані довідки відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17, відповідно до якої, ОСОБА_9 встановлено діагноз: травма, перелом кісток носа, ЗТК, забій грудної клітини, забій лівої нирки, забій та садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок (а.пр.101);

- дані карти виїзду швидкої медичної допомоги від 28.08.2020 року, відповідно до якої 28.08.2020 року був виїзд бригади швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, 6, стосовно потерпілого ОСОБА_9 у якого були виявленні тілесні ушкодження (а.пр.13);

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року, відповідного до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка скоїла відносно нього злочин (а.пр.104-105);

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка скоїла відносно нього злочин (а.пр.107-108);

- дані протоколу огляду від 18.11.2020 року, відповідно до якого було оглянуто диск з відеозаписом, наданий ОСОБА_10 із записом пригоди, що сталася за адресою: АДРЕСА_3 , із участю потерпілого ОСОБА_9 та двох осіб, у одного з яких в руках був предмет, схожий на биту (а.пр.110-112).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в частині неправильної кваліфікації його дій є безпідставними, оскільки характер дій обвинуваченого, їх послідовність дають підстави стверджувати те, що ці дії були направлені саме на порушення громадського порядку, мотивом таких дій обвинуваченого була явна неповага до суспільства. Завдання потерпілим ударів указує на те, що дії обвинуваченого супроводжувались особливим цинізмом.

Наведене у своїй сукупності указує на правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явного неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення ушкоджень, вчинене групою осіб.

Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи обвинуваченого про те, що в ході судового розгляду не вжито заходів щодо перевірки показань заінтересованих учасників провадження, що покладені в основу судового рішення та не досліджено версію обвинуваченого є необґрунтованими.

Так із матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ході судового розгляду були допитані обвинувачені, потерпілий та свідки, досліджені документи та висновки експертиз. Судовий розгляд проведений із належною повнотою у ході якого були досліджені усі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Також в ході судового розгляду було перевірено версію обвинуваченого про нібито протиправну поведінку потерпілих, які спровокували конфлікт між ними, відсутність бити, проте вказані доводи захисту не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються показами потерпілих, та дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі відеозаписами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події, який фактично був обшуком автомобіля, оскільки після проведення огляду автомобіля, ні прокурор, ні слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді є неспроможними.

Відповідно до ст. 237 КПК України, огляд проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

За змістом ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.

Статтею 234 КПК України визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого в результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Таким чином, основною метою обшуку як слідчої дії є саме відшукання певних предметів чи відомостей, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. При цьому обшук у будь-якому випадку пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи. Огляду як слідчій дії також властиві певні ознаки, притаманні обшуку, зокрема, він спрямований на виявлення та фіксацію певних відомостей про кримінальне правопорушення. Однак огляд не завжди пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи, а тому не завжди спричиняє втручання у право на недоторканість житла чи іншого володіння.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, долученого до матеріалів кримінального провадження відеозапису, 28.08.2020 року огляд багажного відділення було проведено з дозволу обвинуваченого, який добровільно відкрив багажне відділення свого легкового автомобіля марки «Skoda Oktavia» д.з. НОМЕР_1 (т. 1 а. пр. 141), відтак протокол огляду є допустимим доказом, а тому визнавати недопустимими всі похідні від нього докази, зокрема, постанову про визнання речовим доказом у суду не було підстав.

Доводи обвинуваченого на те, що суд першої інстанції безпідставно посилається на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року відносно ОСОБА_11 , вирок стосовно якого було розглянуто із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто всі інші докази по справі не досліджувалися є безпідставними, позаяк суд не покладав даний вирок в основу доказів вини обвинуваченого, а врахував його як доказ вини обвинуваченого в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи обвинуваченого про те, що матеріали справи не містять доказів, щосаме ОСОБА_7 бив потерпілих битою не можуть бути взятими до уваги, оскільки, згідно з показаннями потерпілих та свідка ОСОБА_10 . ОСОБА_7 витяг биту чорного кольору з білим надписом із свого автомобіля і передав її своєму напарнику.

Про грубе порушення громадського порядку обвинуваченим з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, свідчать, зокрема, такі обставини: зухвале порушення регламентованого та відомого як водію порядку дій після ДТП; крики, образи, нецензурна лайка, залякування, демонстрація бити, побиття та вчинення самосуду над потерпілим; створення своїми діями реальної загрози для життя і здоров`я потерпілого; ігнорування дій сторонніх осіб, які намагалися припинити хуліганство; намагання вчинити самосуд над потерпілим через використання незначного приводу; застосування насильства із заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень; тимчасове обмеження руху транспорту; неприпинення порушення громадського порядку тривалий час.

Використання при вчиненні хуліганства спеціальних засобів (до яких зараховано, зокрема, бита), - підстава для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК не лише тоді, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. На застосування предмета, заздалегідь заготовленого для завдання тілесних ушкоджень, у діях обвинуваченого вказує те, що він задовго до початку конфлікту свідомо мав при собі пристрій, призначений для завдання тілесних ушкоджень, перед початком діалогу з потерпілим підготував цей предмет для завдання тілесних ушкоджень, демонструючи серйозність своїх вимог до нього вчинити певні дії, а інші учасники конфлікту під час інциденту вважали, що за допомогою вказаного предмета обвинувачений створював реальну загрозу для життя чи здоров`я потерпілих.

Отже, та обставина, що обвинувачений сам не застосовував предмет, заздалегідь заготовлений для завдання тілесних ушкоджень не свідчить про вказує на те, що він задовго до початку конфлікту свідомо мав при собі пристрій - биту, призначений для завдання тілесних ушкоджень, перед початком діалогу з потерпілим підготував цей предмет для завдання тілесних ушкоджень.

Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки нахабної поведінки ОСОБА_7 свідчать про те, що вона не була спрямована на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а проявлялась у бажанні протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалась особливою зухвалістю у виді приниження гідності потерпілого, поєднаного з насильствомнад ними.

Відтак, та обставина, що обвинувачений не наносив ударів потерпілим битою не може бути підставою для перекваліфікації його дій на ч. 2 ст. 125 КК України.

Також є безпідставними доводи апелянта про те, що у висновку експерта не зазначено механізм нанесення тілесних ушкоджень, а саме, що ці ушкодження було нанесено саме битою, оскільки відповідно до висновку експерта вказано, що встановлення фактичних обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцією органу досудового розслідування.

Доводи обвинуваченого про те, що суд неправильно встановив мотив вчинення протиправних дій ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суд з посиланням на наявні в матеріалах кримінального провадження докази вказав, що мотивом було грубе порушення громадського порядку, з мотивів явного неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення ушкоджень, вчинене групою осіб, позаяк даних які б свідчили про особисту неприязнь ОСОБА_7 до потерпілих у зв`язку із порушенням ними правил дорожнього руху матеріалами провадження не підтверджується.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину частково, а саме у завданні потерпілим легких тілесних ушкоджень є безпідставними, оскільки відповідно до показань обвинуваченого він свою вину у порушенні громадського порядку не визнав, пояснював, що не хуліганив, бита, яку знайшли, йому не належить, у матеріалах справи нема доказів, що він брав її в руки та бив нею потерпілих, ця бита була в руках у його товариша ОСОБА_11 .

Посилання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував характеризуючі дані обвинуваченого є безпідставними, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому було враховано його особу, в тому числі наявність дітей.

А ті обставини, що обвинувачений з серпня 2022 офіційно працює у ТОВ «Альтаїр Україна» на посаді менеджера з продажу та згідно консультаційного висновку про стан здоров`я від 11.08.2022, ОСОБА_7 хворіє на ВІЛ та пожиттєво приймає медичні препарати, не були враховані судом під час постановлення оскаржуваного вироку, оскільки вказані документи були долучені обвинуваченим до апеляційної скарги.

Отже, при призначення покарання суд першої інстанції, у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання, яке на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного та обґрунтованого рішення, не встановлено; порушення, на які посилається у своїх апеляційній скарзі обвинувачений, не впливають на доведеність винності ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій та призначення йому покарання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування, з підстав, наведених обвинуваченим в апеляції, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4