Справа № 487/3143/23
Провадження № 1-кс/487/1760/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.10.2022 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000490 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.10.2022 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000490 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000490 від 27.10.2022 здобуто достатньо доказів, які обґрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України. Зібрані у кримінальному провадженні докази беззаперечно вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_6 належним чином повідомлений про проведення стосовно нього досудового розслідування, набуття ним статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні відповідно до повідомлення про підозру від 30.05.2023, про необхідність його явки до слідчого СУ ГУНП в Херсонській області для проведення слідчих та процесуальних дій, а також на те, що підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та на даний час перебуває на тимчасово окупованій військовими рф території України, а саме на території Херсонської області. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Так, в ході проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, отримані фактичні дані про те, що останній на даний час постійно перебуває на окупованій російською федерацією території України внаслідок збройного наступу та воєнної агресії проти України. Також в матеріалах провадження наявні дані, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими рф територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора російської федерації, у тому числі з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Зокрема, ризик можливості переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 підтверджується тяжкістю інкримінованого діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину. Крім того, наявні ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_6 у разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою їх схилити до надання неправдивих показів, оскільки ОСОБА_6 до окупації рф м. Скадовськ перебував на посаді головного лікаря КНП «Скадовська ЦМЛ» Скадовської міської ради, а тому через «третіх» осіб маючи місці соціальні провладні зв`язки серед працівників медичного закладу може вплинути на їх свідчення, які підлягають допиту у суді під час розгляду справи судом по суті. Більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_6 , а вільно пересуваючись, ОСОБА_6 зможе перешкоджати кримінальному провадженню й іншим чином через свої стійкі зв`язки з представниками іноземної держави російської федерації, державними зрадниками та колаборантами, а також продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України або вчинити інший тяжкий злочин. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання та просила про його задоволення.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 просив розглянути клопотання на розсуд суду з урахуванням вимог чинного законодавства.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст.193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000490 від 27.10.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Скадовськ, Херсонської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не є депутатом будь-якого рівня у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у пособництві державі-агресору, кваліфікуючими ознаками якого є: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора та ч. 5 ст. ст. 111-1 КК України, а саме у колабораційній діяльності, кваліфікуючими ознаками якого є: участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою УРСР схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави Україна.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 зазначено, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Положеннями Конституції України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України.

Ґрунтуючись на Декларації про державний суверенітет України та Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d, «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних націй «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року застосування російською федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року.

У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол 1) від 08 червня 1977 року, одним із наслідків збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Резолюцією Генеральної асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 02 березня 2022 року визнається, що російська федерація (далі - рф) вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, і від російської організації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи де окупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах міжнародно визнаних кордонів.

Рішенням міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення рф на територію України.

24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», наслідком чого є повномасштабне збройне вторгнення на територію України, що полягає у здійсненні окупації частини території суверенної держави Україна, в тому числі Херсонської області, за допомогою збройних формувань рф, що складаються з регулярних з`єднань та підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України та підконтрольні рф самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який продовжено відповідним Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 терміном на 90 діб, Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, Указом Президента України №757/2022 від 21.11.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 строком на 90 діб, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року), з подальшим затвердженням вказаних вище указів Президента України відповідними Законами України.

Так, 24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації та підконтрольні їм учасники незаконних збройних формувань шляхом збройної агресії незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Київській, Сумській, Чернігівській, Миколаївській, Запорізькій, Херсонській, інших областях та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини України, в тому числі міста Херсон, Херсонської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII, від 15.04.2014, тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною 1 статті 3 Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно статті 42 IV-ї Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї Положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року), територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під армією супротивника.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) Скадовська територіальна громада, в тому числі місто Скадовськ перебуває в тимчасовій окупації.

Після окупації Скадовської територіальної громади Херсонської області представниками збройних формувань російської федерації встановлено фактичний контроль над суспільним життям на цій території України та узурповані всі владні повноваження шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, впровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади міста, фактичної ліквідації приватної власності, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного та психологічного впливу окремих категорій та верств населення, в тому числі незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Разом з тим, в період квітня травня 2022 року, представники збройних формувань рф всупереч порядку, встановленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Херсонської міської територіальної громади цілеспрямовано створили підпорядковану, керовану та фінансовану російською федерацією окупаційну адміністрацію - так звану «військово-цивільну адміністрацію Херсонської області», в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

При цьому, представники контрольованих російською федерацією самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави, а також легітимних державних та комунальних підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій частині Скадовської територіальної громади Херсонської області та мали за мету інтеграцію і подальше незаконне включення захопленої частини суверенної України до складу російської федерації.

У травні 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), всупереч Конституції України, Законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та міжнародно-правових актів ратифікованих Україною, на тимчасово окупованій території Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, підпорядкованою, керованою та фінансованою російською федерацією окупаційною адміністрацією так званою «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області», в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, серед яких і так званий департамент охорони здоров`я Херсонської області, який є структурним підрозділом у сфері надання медичної допомоги та очолюваний його керівником ОСОБА_7 (досудове розслідування відносно останнього проводиться в іншому кримінальному провадженні), розпочато насильницьке захоплення медичних закладів розташованих на тимчасово окупованій території Херсонської області за силової підтримки військових збройних сил російської федерації.

У подальшому так званою «військовою цивільною адміністрацією Херсонської області» та незаконно створеним окупаційною адміністрацією органом так званим «департаментом охорони здоров`я Херсонської області» у травні 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено) призначено ОСОБА_6 на посаду, так званого «временно исполняющего обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською), де згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться комунальне некомерційне підприємство «Скадовська центральна лікарня» Скадовської районної ради Херсонської області, ідентифікаційний код юридичної особи: 02004060, за адресою: 75700, Херсонська область, Скадовський район, місто Скадовськ, вулиця Шмідта, будинок 24, засновник Скадовська районна рада.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» державні, громадські або інші органи, підприємства,установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції подавати допомогу хворим, інвалідам та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством України про охорону здоров`я.

Громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав на території міста Скадовськ, достеменно поінформований, що у 2014 році розпочалася збройна агресія російської федерації проти України, а також про те, що вона переросла у широкомасштабне вторгнення військ російської федерації на територію суверенної держави до громадянства якої він належить.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що Україна є унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, об`єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій про те, що збройні формування російської федерації, шляхом вчинення воєнного нападу 24.02.2022 захопили місто Скадовськ, в травні 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), умисно, з метою завдання шкоди Україні, бажаючи реалізувати та підтримати рішення та дії країни-агресора та її окупаційної адміністрації щодо встановлення контролю на території тимчасово окупованого міста Скадовськ, становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, шляхом утворення та функціонування на території Херсонської області так званого «департаменту охорони здоров`я Херсонської області» та так званого «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською) в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, прийняв пропозицію невстановлених представників окупаційної адміністрації держави-агресора рф та добровільно обійняв посаду так званого «временно исполняющего обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською).

Продовжуючи свої незаконні дії, направлені на забезпечення діяльності незаконно створеної так званого «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською), інших дій, спрямованих на підтримку та реалізацію рішень, дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Скадовськ по вулиці Шмідта, 24 за місцем розташування так званої так званого «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською), перебуваючи на псевдопосаді «временно исполняющего обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською), активно виконував завдання, покладені на нього окупаційною владою держави-агресора щодо становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, шляхом забезпечення функціонування на території Скадовської територіальної громади так званого «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською).

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді так званого «временно исполняющего обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською), видав наказ № 1 від 29.07.2022 «Об уведомлении работников про реорганизацию КНП «Скадовская центральная городская больница» Скадовського городского совета КНП«Скадовский центр первичной медико санитарной помощи» Скадовського городского совета со всеми структурными подразделениями» на підставі розпорядження так званої військово цивільної адміністрації № 077-р від 08.06.2022 «О реорганизации государственных учреждений здравоохранения Херсонськой области» в «Государственное бюджетное учреждение здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» (мовою оригіналу - російською), надав усну вказівку здійснити інвентаризацію всього майна, яке знаходилось на балансі Комунального некомерційного підприємства «Скадовська центральна міська лікарня» Скадовської міської ради та в подальшому перереєстрував лікарню на російське законодавство.

Крім того, ОСОБА_6 , як «временно исполняющий обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» безпосередньо агітував людей до працевлаштування до незаконно створеної установи та в разі відмови погрожував звільненням з займаних посад в лікувальних закладах охорони здоров`я України, а також вчинив дії щодо реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема організував та виплачував заробітну плату в рублях медичному персоналу, чим виконав указ голови незаконно створеної військової-цивільної адміністрації Володимира Сальдо № 026-р від 23.05.2022 «О введении бивалютной зоны в Херсонской области».

Також, ОСОБА_6 в період окупації представниками збройних формувань російської федерації м. Скадовськ, Херсонської області перебуваючи на псевдопосаді «временно исполняющего обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница» проводив зібрання підлеглих працівників, на якому наголошував, що медичний заклад перейшов під юрисдикцію нової окупаційної влади, орієнтував на необхідності підвищення кваліфікації шляхом проходження навчання у м. Сімферополь чи Кабардіно-Балкарської республіки, оплата праці буде здійснюватись відповідно до російського законодавства, тобто у російських рублях, орієнтував медичний персонал на необхідність першочергового надання медичної допомоги російським військовим, яке є в пріоритеті від отримання аналогічних послуг населенням, яке проживає на тимчасово окупованій території.

Продовжуючи злочинну діяльність, направлену на становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, з метою введення у роботу, очолюваного медичного закладу, російських стандартів у медичній сфері, ОСОБА_6 на виконання наказу начальника незаконно створеного департаменту охорони здоров`я військової-цивільної адміністрації у Херсонській області № 323 від 16.08.2022, заборонив співробітникам цього медичного закладу внесення даних в медичні інформаційні системи, пов`язані з українською інформаційно телекомунікаційною системою «Електронна система охорони здоров`я eHeaith», тим самим підтримав та реалізував вищевказане рішення окупаційної адміністрації держави-агресора.

Крім того, задля підвищення авторитету окупаційної влади та забезпечення роботи, очолюваної псевдоустанови, ОСОБА_6 організував отримання, зберігання та використання російської гуманітарної допомоги (памперси, родильні пакети, медичні препарати тощо).

Тим самим ОСОБА_6 вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом створення умов для функціонування медичної установи в умовах окупації, для втілення медичних стандартів держави-агресора на території Скадовської територіальної громади Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України (пособництво державі-агресору), кваліфікуючими ознаками якого є: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Крім того, згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська. Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, Донецькій та Луганській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення для держави і у такий спосіб здійснили тимчасову окупацію частини території України.

З метою протидії збройній агресії у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжується у визначеному законом порядку.

З 24.02.2022 по цей час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями зс рф і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Статтею 73 Конституції України, визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

15 липня 2022 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову № 82 від «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдореферендумів», відповідно до якої проведення будь-яких виборів та референдумів в умовах воєнного стану прямо заборонено частиною першою статті 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналогічні заборони встановлено також Виборчим кодексом України та Законом України «Про всеукраїнський референдум».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, всеукраїнський референдум є формою безпосередньої демократії в Україні, способом здійснення влади безпосередньо Українським народом, що полягає у прийнятті (затвердженні) громадянами України рішень шляхом голосування у випадках і порядку, встановлених Конституцією України та цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, всеукраїнський референдум щодо зміни території України - це форма прийняття громадянами України, які мають право голосу, рішення щодо затвердження прийнятого Верховною Радою України закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України. Призначення всеукраїнського референдуму щодо зміни території України здійснюється постановою Верховної Ради України.

Призначення всеукраїнського референдуму з питань, визначених указаною статтею Конституції України, належить до повноважень Верховної Ради України (пункт 2 частини першої статті 85 Основного Закону України).

Верховна Рада України не ухвалювала жодних рішень щодо призначення всеукраїнського референдуму стосовно будь-яких питань про зміну території України.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, у разі введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях призначення (проголошення) та проведення всеукраїнського референдуму забороняється.

ОСОБА_6 , як громадянин України, був обізнаним, що Україна є унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, об`єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій про те, що збройні формування російської федерації, шляхом вчинення воєнного нападу 24.02.2022 захопили місто Скадовськ, узурпували владу та мали за мету інтеграцію і подальше незаконне включення захопленої частини суверенної України до складу російської федерації шляхом приєднанням частини території України, а саме Херсонської області до рф, оскільки голова так званої «Військово-цивільної адміністрації Херсонської області» на виконання вимог військово-політичного керівництва рф у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у вересні 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), публічно проголосив про проведення незаконного референдуму з питань входження до складу рф тимчасово окупованої території Херсонської області, у тому числі в м. Скадовськ.

З метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області та легітимізування перебування військових рф на території України, ОСОБА_6 , використовуючи організаційно-розпорядчі функції, надані йому внаслідок зайняття псевдопосаді «временно исполняющего обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница», перебуваючи в тимчасово окупованому АДРЕСА_2 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та незалежності України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підтримуючи агресію російської федерації на території України, в порушення всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021 року №1135-ІХ прийняв участь в організації окупаційною владою держави-агресора незаконного референдуму, метою якого було приєднання тимчасово окупованих територій до рф, для проведення якого надав приміщення актової зали на базі очолюваного ним «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница».

Крім того, ОСОБА_6 , маючи на меті забезпечення належного проведення незаконного референдуму, шляхом згуртування та мобілізацію інших навколо псевдореферендуму, а також забезпечення явки населення та незаконного голосування в підтримку держави-агресора, вимагав від підлеглих працівників медичного закладу взяти участь у проведенні незаконного референдуму та голосування, під погрозою звільнення з роботи в разі відмови, та особисто контролював хід проведення референдуму у приміщенні актової зали на базі очолюваного ним «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница».

Внаслідок таких незаконних та неправомірних дій ОСОБА_6 стало можливим визнання російською федерацією незаконного референдуму як таким, що відбувся, та як наслідок визнання за його результатами незаконного приєднання територій Херсонської області до складу рф.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у колабораційній діяльності, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

30.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У передбачений законом спосіб повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті «Офісу Генерального прокурора України».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, даними:

- показами свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що особисто знайома з ОСОБА_6 , який перебував на посаді головного лікаря КНП «Скадовська ЦРЛ» до 24 лютого 2022 року та перебуває на цій посаді по теперішній час. В період окупації м. Скадовськ, ОСОБА_6 заборонив співробітникам вищевказаного медичного закладу внесення даних в медичні інформаційні системи, пов`язані з українською інформаційно телекомунікаційною системою «Електронна система охорони здоров`я eHeaith», організував проведення референдуму на території лікарні шляхом виділення приміщення для голосування на базі КНП «Скадовська ЦРЛ», а також вимагав від підлеглих працівників медичного закладу взяти участь у проведенні незаконного референдуму та голосування, під погрозою звільнення з роботи в разі відмови, та особисто контролював хід проведення референдуму у приміщенні актової зали на базі очолюваного ним «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница»;

- показами свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що ОСОБА_6 , на посаді головного лікаря КНП «Скадовська ЦРЛ» перебував до 24 лютого 2022 року на обіймав цю посаду в період окупації м. Скадовськ. В період окупації ОСОБА_6 заборонив співробітникам вищевказаного медичного закладу внесення даних в медичні інформаційні системи, пов`язані з українською інформаційно телекомунікаційною системою «Електронна система охорони здоров`я eHeaith» на основі якої всім працівникам нараховувалась заробітна плата. Також свідок повідомив, що ОСОБА_6 організував проведення референдуму на території лікарні шляхом виділення приміщення для голосування на базі КНП «Скадовська ЦРЛ». Також ОСОБА_6 особисто зустрічав російських військових та представників так званої окупаційної влади коли останні привозили гуманітарну допомогу до медичного закладу;

- протоколу пред`явлення особи до впізнання, на якому свідок ОСОБА_9 впізнав на фотозображенні чоловіка, яким є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що перед повномасштабним вторгненням російської федерації головним лікарем КНП «Скадовська ЦРЛ» перебував ОСОБА_6 який обіймає цю посаду і по теперішній час. Приблизно в липні 2022 року працівникам вищевказаного медичного закладу почали виплачувати заробітню плату у російських рублях. Також ОСОБА_6 особисто свідку пропонував поїхати в Кабардіно-Балкарія для підвищення кваліфікації. ОСОБА_6 організував проведення референдуму на території лікарні шляхом виділення приміщення для голосування на базі КНП «Скадовська ЦРЛ»;

- протоколу пред`явлення особи до впізнання, на якому свідок ОСОБА_10 впізнав на фотозображенні чоловіка, яким є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколу огляду від 10.01.2023 року в ході якого було вилучено «Договор №75-22 на выполнения работ», «смета №75-22 на выполнение работ выполняемых ЧП «РИК» по подготовке котельных и отопительных ГБУЗ «Скадовская ЦГБ» вказані документи затверджені та підписані «и.о. главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Скадовская центральная городская больница ОСОБА_6 »;

- протокол огляду від 09.11.2022 року так званого «приказа министерства здравоохранения херсонской области от 28.10.2022» підписаного «исполняющего обязанности министра здравоохранения херсонской области ОСОБА_11 » в якому зазначено «исполняющий обязаности главного врача ГБУЗ Херсонской области «Скадовская центральная гродская больница» ОСОБА_6 »;

- протоколу впізнання за відеоматеріалом, на якому свідок ОСОБА_8 впізнала приміщення бібліотеки КНП «Скадовська ЦМЛ» де проводився референдум;

- висновку судовопортретної експертизи, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображений на відео файлі наданий в якості об`єкта дослідження;

- протоколу огляду від 25.05.2023 Інтернет сторінки пошукової системи «Предоставление сведений из ЕГЮЛ/ЕГРИП в электронном виде», за кодом ИНН (ОРГНИП) 092 «ГОСУДАРСТВЕННОЕ БЮДЖЕТНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ ЗДРАВООХРАНЕНИЯ ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ "СКАДОВСКАЯ ЦЕНТРАЛЬНАЯ ГОРОДСКАЯ БОЛЬНИЦА"», де за реєстраційними даними вказано: «275700, РОССИЯ, ХЕРСОНСКАЯ ОБЛ., СКАДОВСКИЙ М.О., СКАДОВСК Г., ШМИДТА УЛ., Д. 24, руководитель юридического лица: ОСОБА_12 »;

- додатковими показами свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що ОСОБА_6 особисто погрожував медичному персоналу у разі якщо вони не будуть брати участь у проведенні референдуму, та наполягав проголосувати на референдумі;

- протоколу Впізнання за відеоматеріалом, на якому свідок ОСОБА_8 впізнала особу, яка зображена на відеоролику та якою є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

30 травня 2023 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України та оголошення із повістками про виклик ОСОБА_6 до слідчого на 05.06.2023 о 09:00 год., на 06.06.2023 о 09:00 год., на 07.06.2023 об 09:00 год. до СУ ГУНП в Херсонської області, за фактичним місцем розташування органу досудового розслідування (в межах територіальної юрисдикції), а саме за адресою: вул. Спаська, 39-А, м. Миколаїв (наказ № 641 від 29.11.2022 «Про визначення місця дислокації органів досудового розслідування ГУНП в Херсонській області), для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Крім того, повідомлення про підозру та вказані повістки розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Разом з тим на вказані дати та час підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надав.

Поряд з цим, 08.06.2023 слідчим оголошено підозрюваного ОСОБА_6 , у міжнародний розшук, про що винесена відповідна постанова.

Також, з метою виклику підозрюваного та встановлення його місця знаходження, слідчим у кримінальному провадженні старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області надавалися доручення співробітникам Скадовського РВ Управління СБ України в Херсонській області у ході їх виконання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , на теперішній перебуває на тимчасово окупованій військовими рф території м. Скадовськ Херсонської області та те, що останній на територію підконтрольну Україні не виїжджав.

Крім того, відповідно до відповіді Скадовського РВ Управління СБ України в Херсонській області №71/2211/193-1365 від 01.06.2023 у період часу з 01.02.2022 по 31.05.2023 за обліком Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система «Аркан») не значиться.

Підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, території Херсонської області та оголошений у міжнародний розшук, крім того ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України, один із інкримінованих злочинів є особливо тяжким, законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Зібрані у кримінальному провадженні докази беззаперечно вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_6 належним чином повідомлений про проведення стосовно нього досудового розслідування, набуття ним статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні відповідно до повідомлення про підозру від 30.05.2023, про необхідність його явки до слідчого СУ ГУНП в Херсонській області для проведення слідчих та процесуальних дій, а також на те, що підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та на даний час перебуває на тимчасово окупованій військовими рф території України, а саме на території Херсонської області.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.06.2023 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) кримінального правопорушення у кримінальному провадженні відомості про яке 27.10.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000490 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Скадовськ, Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 05.05.2017, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків та потерпілих. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено наявність ризиків, передбачених п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки наявна вірогідність, що ОСОБА_6 через свої зв`язки з представниками держави-агресора (рф), державними зрадниками та колаборантами, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснивши спробу протидії кримінальному провадженню, та має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, більш тяжкі злочини.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в разі визнання винуватим у вчиненні яких підозрюваному загрожує покарання до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , який народився у 1969 році, працював на посаді головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Скадовська центральна районна лікарня» Скадовської районного ради, одружений, має неповнолітню дитину.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років. Незастосування такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою буде сприяти зміцненню «негативного» авторитету ОСОБА_6 та утворенню у суспільства оманливого уявлення щодо стану та перспектив цього розслідування та в свою чергу утворювати передумови для здійснення незаконних дій іншими особами. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Скадовськ, Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 05.05.2017, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.10.2022 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000490.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який. .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 20.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1