печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 інтересах ПП «Буд Тех Транс» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/39201/18-к від 10.08.2018 у кримінальному провадженні № 002879 від 11.009.2017,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 інтересах ПП «Буд Тех Транс» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/39201/18-к від 10.08.2018 у кримінальному провадженні № 002879 від 11.009.2017.

Обґрунтовуючи доводи клопотання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПП «Буд Тех Транс» просить скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб DAF, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , володільцем якого є ПП «Буд Тех Транс» і який належить ОСОБА_4 .

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, адвокат ОСОБА_3 вказує, що накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки до цього часу органом досудового розслідування не доведено, що транспортний засіб відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України. Транспортний засіб не є знаряддям злочину. ПП «Буд Тех Транс» є добросовісним володільцем майна. Накладення арешту обмежує правокористування, позбавляє можливості займатися підприємницькою діяльністю, оскільки автомобіль потрібен для перевезення великогабаритних, великовагових вантажів.

Представник особи, в інтересах якої подано клопотання в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 на електронну адресу суду направив заяву про розгляд клопотання за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Прокурор у кримінальному провадженні № 002879 - прокурор першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 через канцелярію суду подав заперечення на вказане клопотання, зазначивши, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002887 від 12.08.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ст. 290, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 та ч. 2 ст. 366, та ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі постанови прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 15.08.2018, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0002887 від 12.08.2016 та № 0002879 від 11.09.2017 об`єднано під єдиним реєстраційним номером 0002887.

Матеріалами досудового розслідування встановлено, що ряд осіб, у період з 2016 року по даний час, в митному режимі тимчасового ввезення, ввозить на митну територію України вантажні автомобілі, які не відповідають екологічним нормам «Євро-5» та не можуть бути розмитнені і перереєстровані для використання за призначенням в Україні.

В подальшому на зазначені транспортні засоби виготовлено завідомо неправдиві свідоцтва про державну реєстрацію транспортних засобів, із зазначенням у них завідомо неправдивих відомостей про нібито проведення переобладнання транспортних засобів та зазначенням додаткового ідентифікаційного номера транспортного засобу, який на законних підстава перебуває та використовується на території України.

Вказані свідоцтва виготовлені шляхом внесення до офіційних документів якими є електронні реєстраційні картки у електронній базі даних НАІС, завідомо неправдивих відомостей про перереєстрацію транспортних засобів у зв`язку нібито проведеним їх переобладнанням шляхом заміни рами.

Після виготовлення завідомо неправдивих свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів тимчасово ввезені, такі, що не можуть на законних підставах знаходитись та використовуватись на території України, транспортні засоби реалізовано громадянам та юридичним особам під вигляд таких, які на законних підставах знаходяться та використовуються на території України, внаслідок чого зазначеним особам спричинено шкоду в розмірі вартості транспортного засобу.

Так, згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 23/7 05.03.2017 о 14:22 через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Краковець», під керуванням іноземця - ОСОБА_8 територію України в`їхав автомобіль DAF із номерним знаком НОМЕР_3 , та VIN-кодом НОМЕР_4 .

Водночас, відповідно до листів ДФС України № 10589/5/99-95 01-01-16 та Львівської митниці ДФС № 1068/5/13-70-09,19.03.2017, через митний пост «Краковець», в режимі тимчасового ввезення, було пропущено транспортний засіб із номерним знаком НОМЕР_3 , але VIN-кодом НОМЕР_5

Далі, на підставі попередньої вантажно-митної декларації № UA209190/2017/100850 від 10.03.2017, поданої ПП «Пост Груп» до митних органів, на митну територію України було начебто ввезено раму вантаж автомобіля DAF, із VIN-кодом НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про деякі питання ввезення на територію України та проведення першої державної реєстрації транспортних засобів», з 01.01.2016 в України здійснюється митне оформлення та державна реєстрація вантажних автомобілів лише за умови їх відповідності екологічним нормам «Євро-5».

Крім того, відповідно до ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення на митну територію транспортних засобів громадянами-нерезидентами дозволяється на строк до одного року.

Тобто, транспортний засіб із VIN-кодом НОМЕР_4 не міг законним шляхом пройти митне оформлення та не можна було здійснювати його державну реєстрацію на території України, а відтак, перебування вказаного автомобіля на території України з квітня 2017 року - незаконне.

Крім того, знищення дійсного ідентифікаційного номеру та нанесення кустарним способом номерного позначення свідчить про підробку номера шасі (кузова) транспортного засобу та його зміну без відповідного дозволу органів МВС. Такі факти також досліджуються в рамках цього кримінального провадження (епізод відносно ст. 290 КК України).

З огляду на викладене вбачається, що внаслідок протиправної діяльності службових осіб регіональних митниць спільно зі службовими особами сервісних центрів МВС, службовими особами ПП «Пост Груп» та іншими по ввезенню на митну територію України вищезазначених транспортних засобів та подальшої їх незаконної реєстрації та реалізації, шляхом введення громадян та юридичних осіб в оману щодо законності перебування та використання цих транспортних засобів на території України, останнім та державним інтересам спричинено шкоду в особливо великих розмірах.

Встановлений транспортний засіб є матеріальним об`єктом, який є предметом злочину, зберіг на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів, викладених вище, а саме - докази незаконного ввезення транспортного засобу на територію України, фальсифікації документів щодо його переобладнання, підроблений VIN-код транспортного засобу, а також інших фактів, що мають значення для кримінального провадження.

З огляду на викладене, постановою слідчого у кримінальному провадженні від 10.08.2018 транспортний засіб із VIN-кодом НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Окрім того, зазначений транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення, та одержаний внаслідок його вчинення і, як такий, може бути предметом спеціальної конфіскації у розумінні ст. 96-2 КК України.

Також, зважаючи на значний розмір збитків, спричинений впровадженням та реалізацією злочинної схеми з ухилення від сплати митних платежів та зборів у зв`язку із ввезенням на територію України транспортних засобів, наявні підстави вважати, що вказані транспортні засоби, реалізовані громадянам за злочинною схемою, шляхом введення їх в оману щодо можливості використання ввезених транспортних засобів на території України, можуть бути використані для відшкодування шкоди, спричиненої злочином.

З огляду на викладені обставини та їх підтвердження належними доказами, зібраними в рамках провадження, після їх перевірки та в рамках здійснення судового контролю у кримінальному провадженні, 10.08.2018 Печерським районним судом м. Києва накладено арешт на транспортний засіб із VIN-кодом НОМЕР_1 .

Водночас, відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 56635008 від 16.08.2018, в Державному реєстрі було зареєстровано обтяження транспортного засобу із VIN-кодом НОМЕР_1 .

Крім того, прокурором в запереченнях зазначено, що прокурорами Офісу Генерального прокурора виділяються матеріали досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002887 та направляються до суду відносно працівників митної служби, що вносили неправдиві відомості до інших документів, а саме заміною порядку цифр у VIN-кодах автомобілів, що ввозились в Україну.

Зазначені кримінальні провадження за обвинуваченням працівників митної служби, перебувають на розгляді Яворівського районного суду Львівської області.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002887 триває, і потреба в арешті транспортного засобу із VIN-кодом НОМЕР_1 не відпала.

Окремо зазначено, що у зв`язку із встановленням факту нездійснення митного оформлення вантажного автомобіля марки ДАФ, із VIN-кодом НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 та відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок), його державна реєстрація має бути скасована. Викладене узгоджується із з урахуванням правозастосовного висновку Верховного Суду України, висловленому у постановах від 17.12.2013 у справі № 21-422а13, від 22.10.2013 у справі № 21-104а13 та від 06.05.2020 у справі № 803/661/18.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заперечення прокурора, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002887 від 12.08.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ст. 290, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 та ч. 2 ст. 366, та ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі постанови прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 15.08.2018, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0002887 від 12.08.2016 та № 0002879 від 11.09.2017 об`єднано під єдиним реєстраційним номером 0002887.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 у справі № 757/39201/18-к задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на транспортні засоби, серед іншого на DAF, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

З огляду на викладене, постановою слідчого у кримінальному провадженні від 10.08.2018 транспортний засіб із VIN-кодом НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва № 757/39201/18-к від 10.08.2018, при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення дієвості досудового розслідування та у слідчого судді були наявні обґрунтовані підстави вважати, що дані речі та документи мають значення для встановлення обставин під час досудового розслідування та те, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, а також є предметом кримінального правопорушення. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, встановив, що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Разом з цим, адвокатом ОСОБА_7 до матеріалів клопотання про скасування арешту найма не долучено договору оренди транспортного засобу DAF, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який укладений між ОСОБА_4 та ПП «Буд Тех Транс», тобто відсутні підстави для звернення з даним клопотанням до суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в межах кримінального провадження № 002879 від 11.009.2017.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 інтересах ПП «Буд Тех Транс» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/39201/18-к від 10.08.2018 у кримінальному провадженні № 002879 від 11.009.2017- відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1