ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7740/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1140/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
01 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою з правом внесення застави - відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що не зменшилися та продовжують існувати ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, зокрема, ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.
При цьому судом враховано характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходів та проживання на території України, відсутність міцних соціальних зв`язків, оголошення у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111, ч. 2 ст. 127 КК РФ, та прийшов до переконання про відсутність підстав для зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу на більш м`який та про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та змінити обраний стосовно нього запобіжний захід на запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на сумнівність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення; явну незаконність його затримання та безпідставне обрання відносно нього ухвалою від 08 листопада 2022 року запобіжного заходу; недопустимість більшої частини доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується вже під вартою дуже значний строк (4 роки), що на думку захисника, вже свідчить про можливість визначення розміру застави, який сторона захисту готова внести в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 776 700 грн. При цьому, вказує, що такий максимальний розмір застави сприятиме виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків та буде достатнім для відшкодування шкоди, спричиненої злочином.
Водночас вказує на те, що місцевий суд не звернув уваги на те, що підозра ОСОБА_7 була вручена без захисника; в матеріалах провадження відсутні будь-які обставини, які б підтверджували оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, а ухвала суду про екстрадицію обвинуваченого до РФ вже закінчила свою дію; докази вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення містять між собою суперечності; прокурор затягує розгляд обвинувального акту, оскільки не може забезпечити явку потерпілої та перекладача.
Також, вказує на те, що стороною обвинувачення ніяких доказів на підтвердження наявності наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України не надано, а клопотання обґрунтовано лише припущеннями.
В судове засідання прокурор не з`явилась, надала до суду заяву з проханням апеляційний розгляд провести без її участі.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як убачається з наданих матеріалів та встановлено судом, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.
Виходячи із фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, його специфіки, яке стосується злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, не є безпідставними висновки суду першої інстанції, що заявлені ризики існують. При цьому, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання йому загрожує, він може вдатися до втечі та переховуватися від суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином, зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного джерела доходів та місця проживання на території України, відсутність міцних соціальних зв`язків, оголошення у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111, ч. 2 ст. 127 КК РФ, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання останнього під вартою.
Окрім цього, судом вірно було вказано, що на зазначені ризики вказує також та обставина, що обвинувачений був затриманий на підставі ухвали суду від 08 листопада 2022 року з метою приводу для участі в судовому засіданні щодо розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду щодо продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника в частині необґрунтованості не визначення розміру застави не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, висновки суду щодо не визначення розміру застави є цілком законними та обґрунтованими.
Доводи захисника про недопустимість більшої частини доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а також те, що докази вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення містять між собою суперечності та про те, що підозра ОСОБА_7 була вручена без захисника, що на його думку свідчить про необґрунтованість підозри та порушенням прав обвинуваченого, є передчасним, оскільки лише суд першої інстанції дослідивши всі наявні докази, перевіривши всі обставини під час судового провадження може дійти висновку про обґрунтованість чи необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, доведеність всіх елементів складу злочину.
Доводи захисника про те, що ухвала суду про екстрадицію обвинуваченого ОСОБА_7 до РФ вже закінчила свою дію, не спростовує правильності прийнятого судом рішення.
Щодо посилання захисника на тривалий розгляд, то колегія суддів зазначає, що розгляд провадження є тривалим, однак, як вбачається з матеріалів провадження, розгляд кримінального провадження відбувається, вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року зазначений вирок було скасовано з призначенням нового судового розгляду в суді першій інстанції. В подальшому враховуючи тривале зупинення діяльності суду у зв`язку з воєнним станом, після чого ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2022 року було призначене підготовче судове засідання.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на порушення засад кримінального провадження (п.21 ч.1 ст.7 КПК України) та приписів ч.4 ст.28 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 дійсно тривалий час перебуває під вартою, а судовий розгляд не закінчено.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали суду про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.370, 372 КПК України, практиці ЄСПЛ, а тому підстав для її скасування та обрання іншого виду запобіжного заходу і визначення розміру застави ОСОБА_7 , про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали в даному провадженні не встановлено.
Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 липня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Звернути увагу суду першої інстанції на неприпустимість порушення строків розгляду справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: