Справа №390/1752/22
Провадження №1-кп/390/250/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000674 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балхаша Джезказганської області Казахстан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого вантажником цеху наповнювачів КФ «Східні ласощі», розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з співмешканкою ОСОБА_6 умисно наніс останній численні удари руками та ногами в ділянку голови та тулубу. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки з чисельними переломами ребер зліва - 4, 5, 9 ребра по середнє- ключичній лінії; 6, 7, 8 ребра по переднє-ключичній лінії; 7, 8, 9 ребра по лопатковій лінії, зправа - 3, 4, 5, 6 ребра по переднє-ключичній лінії; 5, 10 ребро по середнє-ключичній лінії; 9 ребро по переднє-ключичній лінії, що супроводжувалися виразними крововиливами в навколишні м`які тканини. Причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита тупа травма грудної клітки з чисельними переламами ребер, що в подальшому, вірогідно, ускладнилося розвитком легеневої недостатності та явищами травматичного шоку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1219 від 07.12.2022 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення, що спричинили смерть останньої.

Після чого, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 закопав тіло ОСОБА_6 на присадибній ділянці, що розташована на території домоволодіння АДРЕСА_2 .

Допитаний під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав повністю і показав, що він проживав з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 з 2020 року. Протягом тижня до 08.10.2022 ОСОБА_6 сильно зловживала спиртними напоями. 08.10.2022 він приніс до хати воду, харчі та дрова, зачинив ОСОБА_6 в будинку на замок та поїхав на роботу. 09.10.2022 близько 10.30 год він прихав з роботи додому та побачив, що з двору його будинку хтось вийшов. Підійшовши до двору, він побачив, що двері будинку відчинені. Зайшовши всередину будинку, він побачив, що ОСОБА_6 була в стані сп`яніння та сиділа на дивані в кімнаті, а на столі стояла надпита пляшка горілки та два стаканчики. Він запитав у ОСОБА_6 , хто відкрив будинок? Однак ОСОБА_6 не відповіла та він вдарив останню долонею по обличчі. Потім вийшов в коридор та побачив, що пропали запчастини до бензопили та тримера. Це його розізлило та він, повернувшись до кімнати, вдарив ОСОБА_6 рукою по обличчі, та лівою ногою по тулубу та потім ще наніс близько 3-4 ударів ногами по тулубу. Потім він пішов в магазин. Після повернення знову запитав у ОСОБА_6 «Хто приходив? Та хто відчинив будинок?», але ОСОБА_6 не відповідала і він наніс їй ще декілька ударів та ліг відпочити. Через деякий час він прокинувся, ОСОБА_6 дивилася телевізор та ходила по будинку. Потів він знову ліг спати, а ОСОБА_6 лягла біля нього. 10.10.2022 близько 4 ранку, ОСОБА_6 лежала біля нього обличчям до гори, без ознак життя. Він зробив ОСОБА_6 непрямий масаж серця та штучне дихання, а ОСОБА_6 була без свідомості. Він взяв лопату, викопав на подвір`ї яму, виніс на руках тіло ОСОБА_6 , поклав у викопану яму та загорнув. 29.10.2022 він зателефонував в поліцію та повідомив про вчинений ним злочин. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо не карати.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та, роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає, а також вивченням письмових матеріалів справи, які його характеризують. Наслідки, передбачені вказаною статтею, обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, оскільки він спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Суд не приймає до уваги обтяжуючу обставину, зазначену в обвинувальному акті, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки прокурором у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, не зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, в стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, за місцем роботи виключно позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповіно до ст.65 КК України, враховує особу обвинуваченого, характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність однієї обтяжучої обставини, зважаючи, що ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне, його критичне ставлення до скоєного злочину, готовність понести реальне покарання за цей злочин, що свідчить про його щире каяття, а також приймаючи до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_5 особисто зателефонував до поліції та повідомив про вчинений ним злочин, тому суд вважає, що ОСОБА_5 можливо призначити міру покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, оскільки призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільні позови по справі не заявлялись.

Судові витрати, відповідно до ст.124 КПК України в сумі 7550,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, який слід відбувати в місцях позбавлення волі, зважаючи на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 23.07.2023 включно.

Керуючись ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , починаючи з дня його фактичного затримання - 29.10.2022 по день набрання вироком законної сили.

На період апеляційного оскарження продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 23.07.2023.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по справі за проведення судово психологічної експертизи в сумі 7550,80 грн.

Речові докази по справі:

-взуття темного кольору з РБК з підлоги кімнати №1, предмет, ззовні схожий на штани синього кольору з РБК з кімнати №3, чоловічу футболку синього кольору з кімнати №3, змив РБК та контрольний змив РБК з поверхні дверної рами коридору, змив та контрольний змив РБК з поверхні стіни з лівого боку біля дверей до кімнати №1, змив та контрольний змив РБК з поверхні стіни зліва від входу до коридору, зіскоб РБК з поверхні підлоги на відстані 10 см від порогу від вхідних дверей 1 будинку, зіскоб РБК з поверхні підлоги коридору з правого боку від дверей, що ведуть до кімнати № 1, предмет, ззовні схожий на лопату, светр сірого кольору в смужку, - знищити.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1